ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року м. Чернівці Справа № 600/1501/26-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку письмового провадження справу за Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. 

У С Т А Н О В И В:
Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить:
- визнати протиправним рішення Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 10.03.2026 у формі повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та скасувати його;
- зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого документу - постанови від 20.11.2025 № 27, виданої Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, якою передбачено накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 51000 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що оскаржуваним повідомленням повернуто без прийняття до виконання виконавчий документ – постанову від 20.11.2025 № 27, видану Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, якою передбачено накладення штрафу у розмірі 51000 грн.
Позивач вважає, що в оскаржуваному повідомленні відсутнє належне обґрунтування того, що постанова від 20.11.2025 № 27 дійсно не набрала законної сили.
Проте, як вбачається, у вказаній постанові зазначено, що така набирає чинності з 20.11.2025 та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею чинності.
На переконання позивача, приймаючи оскаржуване повідомлення державний виконавець діяв у супереч наданих йому законом повноважень та необґрунтовано зазначив причини повернення виконавчого документа без прийняття до виконання та відповідно повернув його.
Крім того, у позові позивач зазначав, що ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 31.12.2025 відкрито провадження в адміністративній справі №600/5994/25-а за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорт та судноплавства України про визнання протиправними дій та рішення.
Проте, суд першої інстанції, постановляючи зазначену ухвалу, не вирішував питання щодо зупинення стягнення на підставі виконавчого документа – постанови Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 20.11.2025 № 27 про накладення штрафу до набрання судовим рішенням у справі № 600/5994/25-а законної сили.
З огляду на наведене, позивач вважає, що наявні підстави для задоволення позову у повному обсязі. 
За вказаною позовною заявою, ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених ст. 287 КАС України. 
Копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі у справі в електронному вигляді надіслано Першому відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на його офіційну електронну адресу в електронному кабінеті в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. 
Перший відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідач) відзив до суду не надав, правом, передбаченим ст. 162 КАС України, не скористався. Водночас, відповідач надав до суду витребувані докази, а саме: копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 80330798. 
Ухвалою суду від 13.07.2026 залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 (далі – третя особа) подала до суду письмові пояснення, в яких вказувала, що старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Левченко О.В. прийнято обґрунтоване рішення про повернення постанови Державної Служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України №27 від 20.11.2025, на підставі ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ не набрав законної сили і перебуває на стадії адміністративного позовного оскарження в Чернівецькому окружному адміністративному суді (справа № 600/5994/25-а), що вбачається із відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, судом встановлено наступне.
20.11.2025 Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України винесено постанову № 27, якою накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 51000 грн (а.с. 11-13).
Із змісту постанови видно, що дана постанова набрала чинності 20.11.2025.
З комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» видно, що у грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, в якому просить: 
- визнати протиправними дії Державної Служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрації судноплавства) щодо проведення позапланової перевірки бувшого у використанні гідроциклу марки Yamaha, моделі FX 140, 2002 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на підставі якої складено акти перевірки від 08.07.2025 № 26/04-3/2025 та від 06.11.2025. № 27/ГІЗ/04- 3/2025;
- визнати протиправними та скасувати прийняті Державною Службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрацією судноплавства) рішення № 26/04-3/2025 від 20.08.2025 «Про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів» та рішення від 07.11.2025 №27/ПЗ/04-3/2025 «Про внесення змін до рішення»;
- визнати протиправною та скасувати постанову Державної Служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 20.11.2025 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 51000 грн.
На підставі вказаної позовної заяви, ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 31.12.2025 у справі № 600/5994/25-а відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про визнання протиправними дій та рішення.
Судом також встановлено, що на підставі заяви позивача, 24.02.2026 Першим відділом державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 80330798 з примусового виконання постанови № 27 від 20.11.2025, виданої Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 51000 грн.
В подальшому, на підставі постанови про проведення перевірки законності виконавчого провадження № 2 від 09.03.2026, начальником Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 10.03.2026 винесено постанову про скасування процесуального документу ВП № 80330798, якою скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2026 з примусового виконання постанови № 27 від 20.11.2025, виданої Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 51000 грн.
10.03.2026 Першим відділом державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, яким виконавчий документ - постанову № 27 від 20.11.2025, видану Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 51000 грн, повернуто без прийняття до виконання, оскільки рішення на підставі якого видано виконавчий документ не набрало законної сили. 
Вважаючи повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII). 
У відповідності до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч. 1 та пункту 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Разом із тим, п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Частиною 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII визначені вимоги до виконавчого документа, зокрема у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4)ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).
Згідно із ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Отже, Законом Закону № 1404-VIII встановлено обов`язок виконавця ефективно та своєчасно вживати усі заходи за для примусового виконання рішення, зокрема, здійснення відкриття виконавчого провадження, шляхом винесення відповідної постанови.
Матеріалами справи підтверджується, що 20.11.2025 головою Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України винесено постанову про накладення штрафу № 27, якою за порушення вимог п. 3 ч. 4 ст. 44 Законом України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 51000 грн.
У зв`язку з несплатою третьою особою штрафу, 17.02.2026 позивач звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання виконавчого документу – постанови від 20.11.2025 № 27. 
Організація та порядок здійснення державного ринкового нагляду, а також державного контролю продукції під час її ввезення на митну територію України визначаються Законом України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" від 02.12.2010 № 2735-VI.
Частиною 7 ст. 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" встановлено, що справи про накладення штрафів за порушення, визначені цією статтею, розглядаються керівниками органів ринкового нагляду або їх заступниками (головою та членами або уповноваженими посадовими особами державного колегіального органу) відповідно до їх компетенції.
Суми штрафів, що накладаються органами ринкового нагляду, зараховуються до Державного бюджету України.
Про вчинення порушень, зазначених у цій статті, посадові особи органів ринкового нагляду, що виявили правопорушення, складають протокол на підставі документів, що містять інформацію про походження продукції та її обіг.
Протокол складається у двох примірниках, які підписуються посадовими особами органу ринкового нагляду та фізичною особою, у тому числі фізичною особою - підприємцем, чи керівником юридичної особи або уповноваженою ним особою.
У разі відмови фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, чи керівника юридичної особи або уповноваженої ним особи підписати протокол посадова особа органу ринкового нагляду (голова та член або уповноважена посадова особа державного колегіального органу) вносить до такого протоколу відповідний запис.
Один примірник протоколу вручається фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, чи керівнику юридичної особи або уповноваженій ним особі, а другий - зберігається в органі ринкового нагляду.
Протокол разом з актом перевірки, поясненнями фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, чи керівника юридичної особи або уповноваженої ним особи (у разі їх наявності) та документами, що стосуються справи, не пізніше наступного робочого дня за днем його складання передається керівнику чи заступнику керівника органу ринкового нагляду (голова та члени або уповноважені посадові особи державного колегіального органу), які розглядають справу протягом 15 календарних днів з дня отримання протоколу та відповідних документів і приймають рішення про накладення штрафу. Кожний штраф оформляється окремою постановою.
Постанова надсилається суб`єкту господарювання не пізніше наступного робочого дня за днем її оформлення.
Суб`єкт господарювання має сплатити штраф у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення.
У разі несплати штрафу в зазначений строк примусове виконання постанов про накладення штрафу здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".
Суб`єкт господарювання має право оскаржити рішення органу ринкового нагляду про накладення штрафу до керівника органу ринкового нагляду, а також у судовому порядку. У разі оскарження рішення у суді суб`єкт господарювання сплачує штраф після прийняття відповідного рішення керівником органу ринкового нагляду або судом.
У письмових поясненнях третя особа зазначала, що постанову Державної Служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 20.11.2025 № 27 про накладення штрафу нею отримано 12.12.2025 та оскаржено згідно ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», у передбачений законом спосіб та строк в судовому порядку.
Судом встановлено, що ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 31.12.2025 у справі № 600/5994/25-а відкрито спрощене позовне провадження за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про визнання протиправними дій та рішення (в т.ч. постанови від 20.11.2025 № 27).
З комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» видно, що на час розгляду даної справи, судове рішення у справі № 600/5994/25-а за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про визнання протиправними дій та рішення, не ухвалено. 
Таким чином, постанова Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 27.11.2025 про накладення штрафу № 27 не набрала законної сили. 
Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не надано до суду належні та допустимі докази скасування постанови про проведення перевірки законності виконавчого провадження № 2 від 09.03.2026 та постанови про скасування процесуального документу ВП № 80330798 від 09.03.2026, на підставі яких винесено оскаржуване повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.
З огляду на встановлені у справі обставини та наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно виніс оскаржуване повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки рішення на підставі якого видано виконавчий документ не набрало законної сили.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.
Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на вище встановлені обставини справи та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, будь-яких прав та законних інтересів позивача не порушував, тому відсутні правові підстави для скасування оскаржуваного повідомлення.
Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Позивач під час судового розгляду справи, не довів належними засобами доказування обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Доводи позивача щодо протиправності оскаржуваного повідомлення суд відхиляє, оскільки вони не спростовують правомірність та обґрунтованість його прийняття відповідачем.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 139, 241 - 243, 246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
У задоволення позову Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю. 

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У відповідності до ст. ст. 287, 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:
позивач – Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) (просп. Берестейський, 14, м. Київ, код ЄДРПОУ 41886120);
відповідач – Перший відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Леоніда Дергача, 25 - 27, м. Чернівці, код ЄДРПОУ 41659926);
третя особа - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя В.К. Левицький