МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2026 р.  	№ 400/12683/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,  	

до відповідача	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,  	

про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач) та просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень за період перебування останнього на стаціонарному лікуванні 15.09.2023 року, з 16.09.2023 по 02.10.2023 року, з 02.10.2023 по 16.10.2023року, з 16.10.2023 по 21.11.2023 року (69 календарних днів); 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень за період перебування останнього на стаціонарному лікуванні 15.09.2023 року, з 16.09.2023 по 02.10.2023 року, з 02.10.2023 по 16.10.2023року, з 16.10.2023 по 21.11.2023 року (69 календарних днів) з урахуванням фактично виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він 11.09.2023 року отримав поранення під час захисту Батьківщини, що підтверджується довідкою ВЛК. У періоди з 16.09.2023 по 02.10.2023 року, з 02.10.2023 по 16.10.2023року, з 16.10.2023 по 21.11.2023 року (69 календарних днів) перебував на лікуванні. Тому, позивач вважає, що за періоди лікування за наслідками поранення Позивач набув права на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022 р. Однак, позивачу не виплачувалась додаткова винагорода у вказаний період. Відтак, відповідачем протиправно не виплачено позивачу додаткову винагороду у збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікування з 16.09.2023 по 02.10.2023 року, з 02.10.2023 по 16.10.2023року, з 16.10.2023 по 21.11.2023 року (69 календарних днів). 
Ухвалою від 28.11.2025 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2025, Позивач, солдат ОСОБА_1 , вважається таким, що 11 березня 2025 року не повернувся з лікувального закладу. Станом на дату направлення даного відзиву, зазначений статус Позивача – не змінювався. Отже, Позивач є військовослужбовцем, який «самовільно залишив військову частину або місце служби» станом на момент пред`явлення позову (і станом на момент даного відзиву), а тому – будь які виплати грошового забезпечення. 
Дослідивши докази, суд, -
ВСТАНОВИВ:

Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 
11.09.2023 року позивач під час виконання бойового завдання отримав вибухове поранення та травми. Тобто, травма (поранення) пов`язана із захистом Батьківщини, що підтверджується: довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №11358 від 27.09.2023 року, довідкою військово-лікарської комісії від 14.11.2023 року, довідкою військово лікарської комісії №274 від 20.02.2025 року.
Після отриманого поранення позивач проходив стаціонарне лікування у такі періоди: 1. 15.09.2023 – надходження до лікарні (1 день); 2. 16.09.2023 – 02.10.2023 – виписка із медичної карти стаціонарного хворого №15168 (17 днів); 3. 02.10.2023 – 16.10.2023 – виписка із медичної карти стаціонарного хворого №13290 (14 днів); 4. 16.10.2023 – 21.11.2023 – довідка військової частини НОМЕР_2 №1382 від 14.12.2023 року (37 днів).
14.11.2023 року проведено медичний огляд ВЛК терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_2 – категорія травми визначена як тяжка, встановлено потребу у протезуванні.
Представник позивача направив відповідачу через Міністерство оборони України заяву, в якій порушувалося питання щодо здійснення виплат відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період стаціонарного лікування після поранення, отриманого під час захисту Батьківщини, а також за період відпустки для лікування після поранення.
Від відповідача надійшов лист, №7039 від 03.08.2025 року, у якому повідомлено, що 11.03.2025 року солдат військової служби не повернувся з лікувального закладу та відсутній у військовій частині, у зв`язку з чим вважається таким, що самовільно залишив частину. У зв`язку з цим виплати були призупинені.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому додаткової грошової винагороди за період перебування на лікуванні, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. 
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 р. (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини 4 статті 2 Закону № 2232-XII, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. 
Згідно зі статтею 40 Закону № 2232-XII, гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 р. (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. 
У відповідності до ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому воєнний стан продовжувався відповідними Указами Президента України та діє о теперішній час. 
28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України затверджено Постанову № 168 про «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Пунктом 1, Постанови № 168 (в редакціях чинних за спірний період) установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави- агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Водночас, відповідно до вимог пункту 1 Постанови КМУ № 168, для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України у розмірі, збільшеному до 100 000 грн є встановлення таких обставин, як, зокрема:
- перебування на військовій службі у період дії воєнного стану;
- перебування на військовій службі у статусі військовослужбовця Збройних Сил України;
- перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманням поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Так, 11.09.2023 року позивач отримав травми (поранення) пов`язана із захистом Батьківщини, що підтверджується: довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №11358 від 27.09.2023 року, довідкою військово-лікарської комісії від 14.11.2023 року, довідкою військово лікарської комісії №274 від 20.02.2025 року.
Позивач проходив стаціонарне лікування за наступний період: З 15.09.2023 – надходження до лікарні (1 день); З 16.09.2023 – 02.10.2023 – виписка із медичної карти стаціонарного хворого №15168 (17 днів); З 02.10.2023 – 16.10.2023 – виписка із медичної карти стаціонарного хворого №13290 (14 днів); З 16.10.2023 – 21.11.2023 – довідка військової частини НОМЕР_2 №1382 від 14.12.2023 року (37 днів).
Таким чином, позивач у спірний період – 15.09.2023 року, з 16.09.2023 по 02.10.2023 року, з 02.10.2023 по 16.10.2023року, з 16.10.2023 по 21.11.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, тому відповідач протиправно не здійснив позивачу виплату грошової винагороди передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. 
Суд критично оцінює посилання відповідача на те, що 11.03.2025 року солдат військової служби не повернувся з лікувального закладу та відсутній у військовій частині, у зв`язку з чим вважається таким, що самовільно залишив частину і у зв`язку з цим виплати були призупинені. Оскільки, спірні періоди стосуються 2023 року, тобто до дати призупинення виплат позивачу у зв`язку з самовільним залишенням частини. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги належить задовольнити.
Судові витрати у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 242 - 246, 257-262 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити. 
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень за період перебування останнього на стаціонарному лікуванні 15.09.2023 року, з 16.09.2023 по 02.10.2023 року, з 02.10.2023 по 16.10.2023року, з 16.10.2023 по 21.11.2023 року (69 календарних днів).
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень за період перебування останнього на стаціонарному лікуванні 15.09.2023 року, з 16.09.2023 по 02.10.2023 року, з 02.10.2023 по 16.10.2023року, з 16.10.2023 по 21.11.2023 року (69 календарних днів) з урахуванням фактично виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар