ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 р. | Справа № 440/4737/26
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,
Суддів: Ральченка І.М. , Фоміної Л.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2026 (головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039) по справі № 440/4737/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), в якій просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обчислення з 06.01.2021 пенсії за віком ОСОБА_1 без урахування заробітної плати, зазначеної у довідці Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 про заробітну плату у МПП «Ліберті» за період з 20.09.1993 р. по 05.05.2003;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 06.01.2021 3 урахуванням заробітної плати, зазначеної у довідці Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 про заробітну плату у МПП «Ліберті» за період з 20.09.1993 р. по 05.05.2003 р., а також провести виплату за вирахуванням фактично сплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 06.01.2021 із урахуванням статті 40 частини 1 Закону України 1058-IV із 60 найвигідніших місяців заробітної плати, а саме за період з 01.07.1995 р. по 30.06.2000 р. та з урахуванням індексації пенсії за 2021-2026.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач 06.01.2021 перебуває на обліку у ГУПФ України в Полтавській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За твердженням позивача, пенсійний орган протиправно не врахував заробітну плату на підставі довідки Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020, чим порушив її право на належне пенсійне забезпечення.
ІІ. Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2026 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:
визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обчислення з 06.01.2021 пенсії за віком ОСОБА_1 без урахування заробітної плати, зазначеної у довідці Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 про заробітну плату у МПП «Ліберті» за період з 20.09.1993 по 05.05.2003.
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 06.01.2021 з урахуванням заробітної плати, зазначеної у довідці Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 02-04/2/1782-С від 22.09.2020 про заробітну плату у МПП «Ліберті» за період з 20.09.1993 по 05.05.2003, із урахуванням статті 40 частини 1 Закону України 1058-IV враховуючи 60 найвигідніших місяців заробітної плати, а саме за період з 01.07.1995 по 30.06.2000, та провести виплату з урахуванням фактично сплачених сум;
у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено;
вирішено питання розподілу судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1064,96 грн;
повернуто ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 266,24 грн (двісті шістдесят шість гривень двадцять чотири копійки), сплачений на підставі платіжної інструкції від 18.04.2026 №0.0.4849400132.1.
Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відмова у врахуванні заробітної плати для обчислення пенсії за віком зумовлена відсутністю підтвердження сплати страхових внесків. Разом з тим, позивачка не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків. Суд першої інстанції врахував, що на виконання рішення суду у справі №440/7937/22 позивачці з 23.11.2021 проводиться нарахування та виплата пенсії з урахуванням періодів роботи у МПП "Ліберті", проте без урахування заробітної плати. За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що пенсія за віком ОСОБА_1 має бути обчислена з урахуванням заробітної плати, зазначеної у довідці Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 про заробітну плату у МПП «Ліберті» за період з 20.09.1993 по 05.05.2003. 
Водночас суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії з урахуванням індексацій з огляду на їх передчасність.
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2026 у справі №440/4737/26 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації за 2021–2026 роки та у цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині індексації є «передчасними», повністю спростовується власним практичним досвідом та офіційними цифрами. Так, протиправність дій відповідача щодо нарахування індексації вже наочно підтверджується розрахунком моєї пенсії за поточний 2026 рік, що відображено у Довідці про доходи № 1398 1435 6933 2334 від 09.06.2026 року. При встановленому державою законному коефіцієнті індексації у розмірі 12,1% (що мало б скласти підвищення на 394,58 грн), ГУ ПФУ в Полтавській області фактично додало до моєї пенсії в березні 2026 року лише 144,40 грн (підвищення з 3261,60 грн до 3406,00 грн), що становить усього 4,4%. З власного досвіду цей факт беззаперечно доводить: якщо суд чітко не зобов`яже відповідача провести перерахунок пенсії із обов`язковим застосуванням індексації за 2021–2026 роки, Пенсійний фонд знову занизить соціальні виплати, виконає рішення суду лише частково та формально, чим змусить звертатися з новим позовом по третьому колу.
Крім того, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2026 по справі № 440/4737/26 в частині задоволених позовних вимог; прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
В доводах апеляційної скарги скаржник посилається на те, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією; іншого чинним законодавством не передбачено. В ході перевірки правильності видачі архівної довідки №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 про заробітну плату для обчислення пенсії, проведеної органами Пенсійного фонду 27.07.2022, встановлено, що факт сплати страхових внесків із заробітної плати, зазначеної у вищевказаній довідці, підтверджений не в повному обсязі. Зі змісту акту від 27.07.2022 №2825 перевірки обґрунтованості видачі архівної довідки про заробітну плату для обчислення пенсії встановлено, що відповідно до інформації наданої відділом забезпечення наповнення бюджету №2 малим приватним підприємством «Ліберті» подані звіти про нарахування збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та інші надходження і витрачення коштів Пенсійного фонду (Форма №4-ПФ) з Бази даних АРМ ОЗСЗ від 03.10.1995 року за 3 квартал 1995 року на загальну суму ФОП 300 грн. За період з 01.01.1996 по 31.03.1999 звіти подавалися з нульовим значенням фонду нарахування заробітної плати, внески не сплачувались. Отже, управлінням врахована довідка Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 про заробітну плату у МПП «Ліберті» з 06.01.2021 при обчисленні розміру пенсії, за той період, за який сплачено страхові внески, оскільки наявне документальне підтвердження про сплату страхових внесків за певні періоди (липень — вересень 1995р.). Звертає увагу, що у архівній довідці №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 період нарахування заробітної плати позивачці у МПП «Ліберті» вказаний з 20.09.1993 по 30.06.2000, а не з 20.09.1993 по 05.05.2003, як у всіх процесуальних документів зазначає позивач. Крім того, вказує, що позивачка належним чином повідомлена про незарахування архівної довідки у грудні 2022 року, звертається до суду за захистом порушених, на її думку, прав лише 19.04.2026, при цьому просить зобов`язати управління провести перерахунок пенсії згідно архівної довідки з 06.01.2021, що порушує норми статті 122 КАС України.
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
02.07.2026 судом отримано відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому вона зазначає, що 05.05.2003 року є офіційним моментом її звільнення з МПП «Ліберті» згідно з трудовою книжкою, при цьому сам відповідач у своєму офіційному звіті про виконання рішення суду від 13.04.2026 року у справі № 440/7937/22 дослівно зазначив: «Дораховано стаж за період роботи... з 20.09.1993 по 05.05.2003 у МПП “Ліберті” відповідно до довідки архівного відділу... № 02-04/2/1782-С від 22.09.2020». Щодо доводів пенсійного органу про дотримання строків звернення до суду позивач зауважує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції вже було розглянуто клопотання про залишення без розгляду, в задоволенні якого відмовлено. Звертає увагу, що відображені у наданих відповідачем розрахунках пенсії показники за 3 місяці 1995 року (липень — 340 грн, серпень — 340 грн, вересень — 408 грн) не підтверджуються жодним доказом, наявним у матеріалах справи. Крім того, наголошує на безпідставності доводів відповідача про відсутність даних у базах та сплати внесків підприємством, оскільки неналежний контроль Полтавським ПФУ за веденням обліку у 90-х роках чи технічні помилки при переході на цифрові бази не можуть позбавляти громадянина конституційного права на пенсію. Просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області.
Учасники справи повідомлені про перегляд рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2026 судом апеляційної інстанції належним чином шляхом вручення їм копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження в електронній формі до електронного кабінету учасників справи.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розглядає справу без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. З урахуванням вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
V. Обставини, встановлені судом.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 06.01.2021 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Для призначення позивачці пенсії за віком був врахований період роботи ОСОБА_1 у МПП «Ліберті» з 20.09.1993 р. по 05.05.2003 на підставі записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 р. від 21.01.1980 р. без урахування довідки про заробітну плату №02-04/2/1782-С від 22.09.2020.
З протоколу про обчислення пенсії суд встановив, що заробітна плата за 1993-2003 роки пенсійним органом не врахована.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі №440/7937/22 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 без урахування довідки ТОВ "ВАДО" №35 від 09.07.2012 про заробітну плату та довідки Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 22.09.2020 №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 про заробітну плату за період з 20.09.1993 по 05 травня 2003 у МПП "Ліберті". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати з 06.01.2021 до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 08.01.2009 по 29.06.2012 у ТОВ "ВАДО" відповідно до довідки №35 від 09.07.2012 та період роботи з 20.09.1993 по 05.05.2003 у МПП "Ліберті", відповідно до довідки Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020. Визнано протиправними дії ГУПФ України в Полтавській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 23.11.2021. Зобов`язано ГУПФ України в Полтавській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за віком з дати припинення - 23.11.2021. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2024 апеляційну скаргу ГУПФ України в Полтавській області залишено без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі №440/7937/22 - без змін.
На виконання судового рішення позивачці поновлено виплату пенсії з 23.11.2021, проведено перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи з 08.01.2009 по 29.06.2012 у ТОВ "ВАДО", період роботи з 20.09.1993 по 05.05.2003 у МПП "Ліберті", відповідно до довідки Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020.
Водночас відповідач не врахував заробітну плату за період роботи у МПП "Ліберті" з 20.09.1993 по 05.05.2003, зазначену у довідці Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020.
Позивач, стверджуючи про незгоду з діями ГУПФ України в Полтавській області щодо нарахування та виплати їй пенсії за віком без урахування заробітної плати за період роботи у МПП "Ліберті" з 20.09.1993 по 05.05.2003, зазначену у довідці Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020, звернулась до суду з цим позовом. 
VІ. Нормативне регулювання та оцінка суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За змістом пункту 1 частини першої статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Закон №1058-ІV набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ).
Слід зазначити, що Закон № 1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. 
Згідно з приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637)
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з абзацом 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, статті 62 Закону України №1788-XII та пункту 1 Порядку №637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
В трудовій книжці ОСОБА_1 містяться записи, зокрема, про те, що вона 20.09.1993 прийнята на роботу на посаду головного технолога в МВВ «Ліберті», а 05.05.2003 звільнена із займаної посади відповідно до особистої заяви.
Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Суд першої інстанції правильно врахував, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі №440/7937/22, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2024, позивачці з 23.11.2021 проводиться нарахування та виплата пенсії з урахуванням періодів роботи у ТОВ "Вадо" та МПП "Ліберті". Водночас для обчислення пенсії не врахована заробітна плата, зокрема, за період роботи в МПП "Ліберті".
При цьому суд у справі №440/7937/22 відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ГУПФ України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати на підставі довідок за передчасністю, а рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2026 у справі №440/17263/25 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обчислення з 01.12.2021 пенсії за віком ОСОБА_1 без урахування заробітної плати, зазначеної у довідках ТОВ "ВАДО" від 09.07.2012 вих.№35, від 16.07.2012 вих.№47 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.12.2021 з урахуванням заробітної плати, зазначеної у довідках ТОВ "ВАДО" від 09.07.2012 вих.№35, від 16.07.2012 вих.№47, за курсом НБУ російського рубля до гривні на день призначення пенсії за віком (06.01.2021), а також провести виплату за вирахуванням фактично сплачених сум.
Посилаючись на відсутність підстав для врахування заробітної плати під час обчислення пенсії за період роботи ОСОБА_1 з 20.09.1993 по 05.05.2003, відповідач вказує, що в ході перевірки правильності видачі архівної довідки №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 про заробітну плату для обчислення пенсії, проведеної органами Пенсійного фонду 27.07.2022, встановлено, що факт сплати страхових внесків із заробітної плати, зазначеної у вищевказаній довідці, підтверджений не в повному обсязі. Відтак, управлінням врахована довідка Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 про заробітну плату у МПП «Ліберті» з 06.01.2021 при обчисленні розміру пенсії, за той період, за який сплачено страхові внески, оскільки наявне документальне підтвердження про сплату страхових внесків за певні періоди (липень — вересень 1995р.).
Надаючи оцінку вказаним доводам пенсійного органу, колегія суддів зауважує, що згідно зі статтею 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Статтею 20 Закону №1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом
Відповідно до статті 106 Закону №1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.
Страхові внески є умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача
Суд апеляційної інстанції зауважує, що порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки або зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Враховуючи наведене, позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення повного періоду роботи з 20.09.1993 по 05.05.2003 під час обчислення пенсії, оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за неподання звітності та за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник. 
Аналогічні висновки неодноразово висловлювалися Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 04.09.2018 у справі №482/434/17, від 25.11.2019 у справі №242/2088/17.
Крім того, Верховним Судом у справі № 620/3530/22 було сформовано висновок про те, що відсутність інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації та неможливість їх підтвердження, не може бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу для призначення пенсії за віком стажу роботи, набутого на підприємствах російської федерації, який підтверджений належними доказами, зокрема записами трудової книжки.
Зазначена позиція підтримана Верховним Судом в постанові від 30.10.2025 року в справі № 300/6020/23.
З урахуванням встановлених обставин та висновків Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, не може бути підставою для неврахування заробітної плати за відповідний період роботи.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що пенсія за віком ОСОБА_1 має бути обчислена з урахуванням заробітної плати, зазначеної у довідці Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 про заробітну плату у МПП «Ліберті» за період з 20.09.1993 р. по 05.05.2003, з урахуванням чого порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо обчислення з 06.01.2021 пенсії за віком позивачу без урахування заробітної плати, зазначеної у довідці Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 про заробітну плату у МПП «Ліберті» за період з 20.09.1993 по 05.05.2003, а також зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком позивачу з 06.01.2021 з урахуванням заробітної плати, зазначеної у довідці Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 про заробітну плату у МПП «Ліберті» за період з 20.09.1993 по 05.05.2003, із урахуванням статті 40 частини 1 Закону України 1058-IV враховуючи 60 найвигідніших місяців заробітної плати, а саме за період з 01.07.1995 по 30.06.2000, за вирахуванням фактично сплачених сум.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії з урахуванням індексацій суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог як передчасних, оскільки на момент розгляду цієї справи відповідні права позивача не були порушені.
Колегія суддів вказує, що питання нарахування індексації не є предметом спірних правовідносин та не підлягає вирішенню в межах цієї справи. Зобов`язання судом відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням індексації фактично ґрунтувалося б на припущенні про можливе неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків, тоді як адміністративний суд здійснює захист уже порушених, а не ймовірних прав та інтересів.
Посилання апелянта на довідку про доходи та наведений ним розрахунок не спростовують зазначених висновків, оскільки із такого документа можливо встановити лише розмір виплаченої пенсії, водночас перевірка правильності обчислення пенсії не може бути встановлена виключно на підставі наведеного позивачем арифметичного розрахунку.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що висновок суду першої інстанції щодо передчасності заявлених позовних вимог спростовується власним практичним досвідом позивача та наведеними нею розрахунками, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не можуть бути покладені в основу судового рішення.
Стосовно доводів апеляційної скарги ГУ ПФУ в Полтавській області про порушення строку звернення до суду, а саме те, що позовні вимоги знаходиться за межами, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду, то колегія суддів зазначає наступне.
Так, приписами частини першої-другої статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Загальні правила, закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.
Суд апеляційної інстанції враховує, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 позовну заяву залишено без руху з огляду на її невідповідність вимогам частини шостої статті 161 КАС України, зокрема, подання позову з пропуском шестимісячного строку звернення до суду в частині вимог щодо перерахунку пенсії за період з 06.01.2021 по 19.10.2025. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2026 задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом. При цьому суд першої інстанції врахував, що за даними комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" ОСОБА_1 у 2022-2026 роках неодноразово зверталась до Полтавського окружного адміністративного суду із заявами у порядку виконання рішення суду від 09.01.2023 у справі №440/7937/22. Крім того, позивач протягом цих років неодноразово зверталась до ГУПФ України в Полтавській області із заявами про проведення перерахунку пенсії. За наведених обставин, суд визнав достатніми підстави для поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом.
Таким чином, доводи ГУ ПФУ в Полтавській області в частині пропуску строку звернення до суду є необґрунтованими та судом відхиляються. 
З огляду на викладене доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
В аспекті оцінки інших аргументів учасників справи колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, пункт 29; рішення від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 23; рішення від 28.01.2011 (остаточне) у справі «Трофимчук проти України», заява № 4241/03, пункт 54; рішення від 21.01.1999 у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, пункт 26). Хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, але орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення від 01.07.2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36).
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.
Відповідно до положень статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, повно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2026 по справі №440/4737/26 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя | | К.В. Мінаєва
Судді | | І.М. Ральченко   Л.О. Фоміна