Справа №461/5686/26
Провадження №3/461/2174/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2026 року суддя Галицького районного суду м. Львова Зубачик Н.Б., при секретарі судових засідань Кремінець К.Я., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника Львівської митниці Сліпенка С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 06.07.2022, виданий органом 6133
за ч.3 ст.471 Митного кодексу України -
в с т а н о в и в:
20.07.2026 близько 00 год. 35 хв. в зону митного контролю пункту пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці на смугу руху «зелений коридор» по напрямку «в`їзд в Україну» заїхав автомобіль «MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDI» р.н. НОМЕР_2 , в якому в якості водія слідував громадянин України ОСОБА_1 , обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю позначену символами «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність в нього будь-яких товарів, які підлягають обов?язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.
В ході проведення візуального огляду вказаного транспортного засобу виникла підозра, що в ньому наявні предмети або товари, які обмежені або заборонені до ввезення громадянами на митну територію України, або в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.
Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого огляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду у багажному відділенні автомобіля без ознак приховування, було виявлено товар, який відповідно до ст. 374 МК України перевищує неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, а саме: харчові добавки в асортиментів у кількості 225 упаковок.
Вказані товари були поміщенні у картонні коробки, що знаходились в багажному відділенні автомобіля серед особистих речей громадина, без ознак приховування. У своїх письмових поясненнях громадянин ОСОБА_1 зазначив, що виявлений товар перевозив на прохання третьої особи та про їхню місткість коробок йому було невідомо.
Таким чином,  ОСОБА_1 вчинив дії щодо недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.
Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ч.3 ст.471 Митного кодексу України.
Представник Львівської митниці в судовому засіданні вважав доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, просив визнати його винним та визначити міру покарання. 
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення визнав, однак просив не накладати відносно нього стягнення у виді конфіскації товару.
Відповідно до ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Згідно вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також пояснення представника Львівської митниці, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Частиною 3 статті 471 МК України передбачена відповідальність за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами. Відповідно до примітки зазначеної статті недекларуванням у цій статті вважається не заявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор")".
Відповідно до ч.2 ст.366 МК України, канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.
Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою (ч.4 ст.366 МК України).
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами. Товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Обрання “зеленого коридору” вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митним платежам, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення (ч.5 ст.366 МК України). 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у діях  ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, а саме обравши смугу спрощеного митного контролю, останній намагався перемістити через митний кордон України товар, переміщення якого через митний кордон України обмежено законодавством України, тобто недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України, що підтверджується:протоколом про порушення митних правил № 1183/UA209000/2026 від 20.07.2026; актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 20.07.2026; копією паспорта  ОСОБА_2 ; копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDI» р.н. НОМЕР_2 власником якого є  ОСОБА_1 ; копією контрольного талону; письмовими поясненнями  ОСОБА_1 , відповідно до яких йому вмісткоробок був невідомий, оскільки такі його попросив перевести знайомий, вказавши, що в коробках містяться вживані речі; описом вилученого товару; довідкою про орієнтовну вартість товару; доповідною та службовою записками. 
З наведених доказів вбачається, що вони доводять факт та порядок перетину митного кордону даною особою, обставини виявлення незадекларованого товару, його найменування, вартість та кількість. 
Аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд дійшов висновку, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, доведена повністю. 
Відповідно до санкції ч.3 ст.471 МК України на особу за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами може бути накладено стягнення у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.
Тобто санкція вказаної норми закону передбачає для суду дискреційні повноваження в частині можливості накладення стягнення у виді конфіскації товарів.
Вирішуючи питання призначення виду стягнення за порушення митних правил, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, обставин справи, суд дійшов висновку, що до  ОСОБА_1 необхідно застосувати стягнення у виді штрафу, в межах встановлених санкцією ч.3 ст.471 МК України, без конфіскації вилученого товару. 
Відповідно до ст.520 МК України, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.
Таким чином, з особи, яка притягається до відповідальності, підлягають стягненню витрати, понесені митним органом за зберігання товарів, які стали предметом порушення митних правил.
На підставі ч.1 ст.519 МК України з ОСОБА_1  необхідно стягнути на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару на складі митниці у сумі 1378,79 грн. 
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з  ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 665,60 грн. 
Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 471, 486, 527, 528 МК України, ст. 283 КУпАП, суд –
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 Митного кодексу України, та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.
Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 1183/UA209000/2026 від 20.07.2026 товар – повернути ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, які є предметом порушення митних правил у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 79 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. судового збору. 
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.
У відповідності до ч.1 ст.307 КУпАП штраф правопорушником повинен бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
На підставі ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя Зубачик Н.Б.