Справа №442/5338/26 
Провадження №2/442/2314/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
в складі головуючого судді Нагірної О.Б.,
за участю секретаря судових засідань Лесович О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дрогобичі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу № 442/5338/26 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
учасники справи:
відповідач – ОСОБА_2 ,
свідок – ОСОБА_3 ,
встановив:
Позивачка звернулася з позовом до відповідача, просить стягнути з останнього в її користь аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з 09.07.2026 і на час його навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28.12.2022 з відповідачем було зареєстровано шлюб, який був розірваний 26.05.2025.
За час спільного проживання у нас народилися діти: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Оскільки неповнолітні діти залишилися проживати з нею, а Відповідач не бажав добровільно надавати дітям належне утримання, то вона змушена була звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання синів. Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2025 року (справа №442/7371/25) присуджено стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2350,00 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 вересня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів відбувається у примусовому порядку Дрогобицьким відділом ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області, яким відкрито виконавче провадження №79857877.
Після реєстрації шлюбу 15.08.2025 року з ОСОБА_6 вона змінила своє прізвище на ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_4 син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття, тому стягнення аліментів на його утримання за даним рішенням припиняється. Однак, син з 02 вересня 2024 року навчається в ВПУ №19 м. Дрогобича по 30 червня 2027 року, що підтверджується довідкою даного навчального закладу від 07.07.2026. Форма навчання денна. Син продовжує проживати з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач проживає в м. Дрогобич, де є офіційно працевлаштований водієм пасажирського автобуса міжміського призначення в МКП «Транс-Екіпаж». ОСОБА_2 не бажає добровільно утримувати повнолітнього сина, який навчається, поклавши відповідальність за його забезпечення усім необхідним тільки на позивачку.

10.07.2026 суддя направила запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку.
20.07.2026 від представника позивачки надійшла заява про уточнення позовних вимог, де зазначено рахунок, на який перераховувати аліменти.
Ухвалою від 21.07.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 09.09.2026. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

В судове засідання представник позивача та позивач не з`явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують у повному обсязі.
Відповідач у судовому засіданні пояснив, що позивачка проживає з іншим чоловіком, а син ОСОБА_8 проживає з ним, він отримує сина.
Свідок ОСОБА_3 пояснив, що проживає з батьком, батько його утримує, забирає з навчального закладу. Мама з ними не проживає.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_9 .
З постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2025 вбачається, що відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №442/7371/25, який виданий 20.11.2025 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в трердій грошовій сумі в розмірі по 2350 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 вересня 2025 і до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії № НОМЕР_2 ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уклали шлюб 15.08.2025. Прізвище чоловіка та жінки після реєстрації шлюбу – « ОСОБА_7 ». 
З довідки директора ВПУ №19 в м. Дрогобичі від 07.07.2026 вбачається, що ОСОБА_3 дійсно навчається у ВПУ №19 в м. Дрогобичі з 02.09.2024 по 30.06.2024.
Відповідно до витягу №006954/38-2026 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .
З довідки №901 від 01.09.2026 голови правління СГК «Залісся» вбачається, що дитина ОСОБА_3 фактично проживає з квітня 2026 по даний час разом із своїм батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до Довідки про доходи №6/1 від 07.09.2026, ОСОБА_2 справді працює у МКП «Транс-Екіпаж» на посаді – водій автотранспортних засобів. Загальна сума доходу за період з 01.01.2026 по 31.08.2026 становить 85899,56 грн.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
У частині третій статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першою статті 190 СК України визначено, що той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору.
Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
Згідно з частиною другою статті З Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, не є безумовним, а виникає за сукупності обставин: досягнення дитиною повноліття, продовження нею навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість батьків таку допомогу надавати.
При цьому відповідно до частини першої статті 200 СК України при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина суд враховує обставини, зазначені у статті 182 цього Кодексу.
Суд установив, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітнім, навчається у ВПУ №19 в м. Дрогобичі, у зв`язку з чим продовжує навчання. Разом з тим, з наданих сторонами доказів та встановлених у судовому засіданні обставин убачається, що фактично дитина проживає разом із батьком — відповідачем у справі та перебуває на його утриманні.
Сам по собі факт навчання повнолітньої дитини не свідчить про те, що саме позивач здійснює її утримання або несе витрати, пов`язані з її навчанням та забезпеченням повсякденних потреб. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд має враховувати фактичні сімейні обставини, зокрема з ким проживає дитина, хто фактично забезпечує її матеріальні потреби, несе витрати на харчування, проживання, навчання, лікування та інші необхідні витрати.
Ураховуючи предмет спору, суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 18 березня 2026 року у справі № 361/3494/24, відповідно до якого «однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником, та його період такого проживання». При цьому Верховний Суд наголосив, що встановлений у процесі розгляду справи факт проживання дитини разом із батьком, який піклується про дитину та забезпечує її усім необхідним, підлягає врахуванню при вирішенні спору про стягнення аліментів. 
Також суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28 червня 2023 року у справі № 186/126/21, відповідно до якого «нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина». У цій же постанові Верховний Суд виходив із встановленої судами обставини, що дитина проживала разом із батьком, перебувала на його повному утриманні та саме батько самостійно ніс витрати на її утримання, виховання та розвиток.
Таким чином, при вирішенні питання про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд повинен виходити не лише з формального факту навчання, а й з реального стану забезпечення дитини та фактичної участі кожного з батьків у її утриманні.
Установивши, що ОСОБА_3 фактично проживає з відповідачем ОСОБА_2 — батьком, який забезпечує її проживання, харчування, навчання та інші повсякденні потреби, тоді як доказів фактичного утримання дитини позивачем та понесення нею витрат на забезпечення дитини суду не надано, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів саме на користь позивача не відповідають фактичним обставинам справи та правовій природі аліментного обов`язку.
При цьому суд не заперечує передбаченого статтею 199 СК України права повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, на отримання утримання від батьків. Водночас реалізація такого права має здійснюватися з урахуванням фактичних обставин справи, зокрема того, хто саме фактично забезпечує дитину та несе витрати на її утримання.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13-ц).
За таких обставин суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, оскільки фактичне утримання повнолітньої дитини здійснюється відповідачем, а доказів того, що саме позивач фактично несе витрати на утримання дитини та потребує компенсації таких витрат, матеріали справи не містять.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд
ухвалив:
в позові відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 15.09.2026

Суддя Нагірна О.Б.