Справа № 489/6283/26 
Провадження № 1-кп/489/731/26

Інгульський районний суд міста Миколаєва
Вирок
іменем України
20 липня 2026 року місто Миколаїв
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026152040000329 від 28.03.2026 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, з середньою спеціальною освітою, працюючого головою правління ОСББ «Космонавтів 74», раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, 
за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,
встановив:
ОСОБА_3 26.03.2026 приблизно о 21:00 год (більш точний час у ході судового розгляду не встановлено), перебуваючи на першому поверсі другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що в країні діє воєнний стан, введений в Україні відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, який неодноразово продовжувався та який триває до тепер, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, відкривши наявним у нього ключем двері квартири АДРЕСА_3 , протиправно проник до вказаної квартири, звідки з шафи, яка розташована у спальній кімнаті, таємно викрав кошти в сумі 17 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 26.03.2026 становить 745 827,40 грн, 1450 євро, що відповідно до курсу НБУ станом на 26.03.2026 становить 73735,84 грн, 4000 грн, а всього на загальну суму 823 563,24 грн, що, відповідно до примітки до ст. 185 КК України, є великим розміром, які належали ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим заподіяв останній матеріальні збитки на вищевказану суму.
Після чого ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, у великих розмірах, вчинене в умовах воєнного стану.
08.07.2026 між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України. Потерпіла надала згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Згідно з даною угодою, враховуючи щире каяття, характер та тяжкість кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги інтереси суспільства в забезпеченні швидшого судового провадження, сторони узгодили призначення ОСОБА_3 покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, у виді 5 років позбавлення волі. З урахуванням того, що ОСОБА_3 повністю визнав провину у скоєному кримінальному правопорушенні, щиросердно розкаявся, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої сторони, є раніше не судимим, офіційно працює, характеризується посередньо, враховуючи матеріали провадження та особу обвинуваченого, сторони угоди дійшли висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор, обвинувачений та його захисник у підготовчому судовому засіданні підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та визначення погодженого сторонами угоди покарання. При цьому, обвинувачений повністю та беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, зазначив про своє щире каяття. Потерпіла підтвердила надання згоди укладення угоди.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись у будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
На підставі п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, затвердити угоду.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за фактом крадіжки, поєднаної з проникненням у житло, у великих розмірах, вчиненої в умовах воєнного стану, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 08.07.2026 між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника про визнання винуватості.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, повне визнання обвинуваченим своєї вини, відсутність претензій потерпілої. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Відсутні обставини, що обтяжують покарання. Обвинувачений раніше не судимий, офіційно працює, одружений, має малолітню дитину на утриманні, лікування у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не проходив, не має негативної характеристики.
Враховуючи зазначене, а також ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, узгоджене сторонами угоди, та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати, які були витрачені на проведення експертизи.
Оскільки суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, тому відсутні підстави для застосування відносно нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. ст. 314, 373-374, 475 КПК України, суд
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 08.07.2026, укладену між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності його захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки.
В порядку ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 20.07.2026.
Речові докази: 
- оптичний диск DVD-R – зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- грошові кошти номіналом 100 доларів США в загальній сумі 15000 доларів США, записну книгу синього кольору, конверт – вважати повернутими ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 10411,62 грн (десять тисяч чотириста одинадцять гривень шістдесят дві копійки).
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд міста Миколаєва з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя            ОСОБА_1