ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня2026 року
м. Київ

справа № 199/5769/24
провадження № 61-1075 св 26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:
позивач (відповідач за об`єднаним позовом) -  ОСОБА_1 , 
відповідач (позивач за об`єднаним позовом) -  ОСОБА_2 , Дніпровська міська рада (відповідач за об`єднаними позовами), 
третя особа(за об`єднаними позовами) - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Насобіна Тетяна Володимирівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шульга Вікторія Сергіївна, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 січня 2026 року у складі колегії суддів: Новікової Г. В., Гапонова А.В., Никифоряка Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Насобіна Т. В., про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно.

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. Заповіту на випадок своєї смерті батько не залишив.
Вказувала, що вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька, у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Насобіної Т. В. із заявою про прийняття спадщини, якою було заведено спадкову справу № 71917262. Крім неї спадкоємицею першої черги є дружина спадкодавця- ОСОБА_2 , шлюб з якою батько зареєстрував 29 вересня 2000 року.
Зазначала, що має право на спадкування за законом 1/2 майна батька, проте оформити спадщину не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів на майно та не підтверджений факт її родинних відносин з батьком, оскільки існують розбіжності у даті народження батька у документах.
Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд: 
- встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її батьком.
Визнати за собою право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на майно: 
- 1/2 частину на реконструкцію нежитлової будівлі № 1, будівлі готової продукції під виробничий комплекс, нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 12 930 кв. м; 
- 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 54, 5 кв. м; 
- 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 44, 9 кв. м; 
- 20 % статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «АДК» (далі - ТОВ«АДК»), ЄДРПОУ 32534155, юридична адреса: м. Дніпро, вул. Верстова, буд. 36;
- 1/4 частину транспортних засобів: HONDA CR-V, 2354 куб. см, 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_1 ; TOYOTA LAND CRUISER, 3956 куб. см, 2008 року випуску, № шасі НОМЕР_2 ; KNAUS 450, 2002 року випуску, № шасі НОМЕР_3 ; 
- 1/2 частину транспортних засобів: MAN 14.280, 6871 куб. см, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_4 ; MAN 18.220, 6870 куб. см, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_5 ; MAN 18.220, 8870 куб. см, 2003 року випуску, № шасі НОМЕР_6 ; 
- 1/2 частину грошових коштів на банківських рахунках ОСОБА_3 , які були отримані в результаті підприємницької діяльності; 
- 1/4 частину грошових коштів на банківських рахунках ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; 
- 1/2 частину мисливської нарізної зброї «CZ 455» кал. 22 Lr, НОМЕР_22; мисливської нарізної зброї «ZBROYARZ 15» кал. 223 Rem, № НОМЕР_23; мисливської нарізної зброї «WALTHERG22» кал.22 Lr, № НОМЕР_7 ; мисливської нарізної зброї «ФОРТ 202» кал. 7,62 мм, № НОМЕР_8 ; спеціального засобу травматичної дії «Беркут ПМ» кал. 9 мм, № НОМЕР_21.
Визнати право користування на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:01:376:0043, площею 0, 7609 га, по фактичному розміщенню виробничого комплексу по АДРЕСА_1 , цільове призначення: (11.02) для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Насобіна Т. В., про встановлення належності правовстановлюючого документа, визнання права власності в порядку спадкування за законом, поділ спадкового майна.

Позовна заява обґрунтована тим, що 29 вересня 2000 року між нею та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями першої черги за законом є вона та донька від першого шлюбу - ОСОБА_1 . 
Вказувала, що у визначений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Насобіної Т. В. із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус постановою від 03 червня 2024 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у поданих документах виявлено розбіжність у даті народження спадкодавця.
Зазначала, що за життя спадкодавець мав два свідоцтва про народження: перше серії НОМЕР_9 , видане 30 серпня 1958 року, у якому зазначено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Загірне Стрийського району Дрогобицької області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 30 серпня 1958 року зроблено відповідний запис за № 52; друге свідоцтво про народження серії НОМЕР_10 , видане 05 липня 1974 року, у якому зазначено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , інші дані свідоцтв збігаються.
В результаті обміну паспортів СРСР 18 вересня 2000 року ОСОБА_3 отримав паспорт громадянина України з датою народження ІНФОРМАЦІЯ_2 та закордонний паспорт з такою ж датою народження. Після його смерті, яка сталася на території Федеративної Республіки Німеччини, відділом РАЦС м. Оффенбах-на-Майні 05 січня 2024 року було видано свідоцтво про смерть, у якому датою народження ОСОБА_3 зазначено ІНФОРМАЦІЯ_2 . Водночас відповідно до копії актового запису про народження № 52 книги реєстрації актів громадянського стану про народження, зробленого 30 серпня 1958 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Вказані розбіжності в даті народження позбавляють її можливості отримати спадщину після померлого чоловіка.
Зазначала, що у період шлюбу за спільні кошти подружжя було придбано майно: квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 54, 5 кв. м, житловою площею 33, 2 кв. м на підставі договору купівлі-продажу від 04 серпня 2005 року; квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 44, 9 кв. м, житловою площею 29, 3 кв. м на підставі договору купівлі-продажу від 13 травня 2022 року; транспортні засоби: автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, 2008 року випуску; автомобіль HONDA CR-V, 2008 року випуску; ПР-фургон житловий KNAUS причіп, 2002 року випуску; автомобіль MAN 18.220, 2003 року випуску; два автомобілі MAN 18.220, 2004 року випуску.
Також у період шлюбу була придбана мисливська зброя, а саме: мисливська нарізна зброя «CZ 455» кал. 22 Lr, № НОМЕР_11 , середня ринкова вартість якої складає 20 000 грн; мисливська нарізна зброя « ІНФОРМАЦІЯ_4 , № НОМЕР_23, середня ринкова вартість якої складає 20 000 грн; мисливська нарізна зброя « НОМЕР_12 » кал.22 Lr, № НОМЕР_7 , середня ринкова вартість якої складає 20 000 грн; мисливська нарізна зброя «ФОРТ 202» кал. 7,62 мм, № НОМЕР_8 , середня ринкова вартість якої складає 20 000 грн; спеціальний засіб травматичної дії «Беркут ПМ» кал. 9 мм, № НОМЕР_21, середня ринкова вартість якого складає 15 000 грн.
Вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, у якій її частка складає 1/2 частину.
Крім того, ОСОБА_3 на праві власності на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 16 жовтня 2014 року належала нежитлова будівля АДРЕСА_4 , яка розташована на земельній ділянці, площею 0, 7609 га, кадастровий номер 1210100000:01:376:0043, яка передана спадкодавцю у користування на підставі договору оренди землі від 23 вересня 2009 року, укладеного з територіальною громадою м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради. На момент придбання нежитлова будівля мала загальну площу 8 448, 66 кв. м, проте у 2015-2019 роках за кошти з спільного сімейного бюджету була реконструйована та перебудована, внаслідок чого площа будівлі збільшилася до 12 930 кв. м. Відповідно до звіту про оцінку майна від 06 травня 2024 року ринкова вартість вказаного об`єкту складає 50 887 437 грн.
Також за життя ОСОБА_3 належали 40 % у статутному капіталі ТОВ «АДК».
Посилаючись на те, що сторони не досягли згоди щодо поділу майна у позасудовому порядку, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_2 просила суд:
- встановити факт належності правовстановлюючого документа - свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , виданого відділом РАЦС м. Оффенбах-на-Майні Федеративної Республіки Німеччини 05 січня 2024 року, у якому зазначена помилкова дата його народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 - документом, який належить померлому ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Загірне Стрийського району Львівської області, про що зроблено запис в свідоцтві про народження серії НОМЕР_10 , виданого 05 липня 1974 року на підставі актового запису № 52 від 30 серпня 1958 року книги записів актів громадянського стану про народження селищної ради Дашава Стрийського району Львівської області, де батьками зазначені ОСОБА_4 , українець, та ОСОБА_5 , українка. 
Визнати за собою право власності на майно, як на частку у спільній сумісній власності подружжя, на:
- 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 54, 5 кв. м, житловою площею 33, 2 кв. м;
- 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 44, 9 кв. м, житловою площею 29, 3 кв. м;
- 1/2 частину транспортних засобів: TOYOTA LAND CRUISER, 2008 року випуску, № шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_13 ; HONDA CR-V, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_14 ; ПР-фургон житловий KNAUS 450 причіп, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_15 ; MAN 18.220, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_16 ; MAN 18.220, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_17 ; MAN 14.280, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_18 ; 
- 1/2 частину мисливської нарізної зброї «CZ 455» кал. 22 Lr, № НОМЕР_11 ; мисливської нарізної зброї «ZBROYARZ 15» кал. 223 Rem, № НОМЕР_23; мисливської нарізної зброї «WALTHERG22» кал.22 Lr, № НОМЕР_7 ; мисливської нарізної зброї «ФОРТ 202» кал. 7,62 мм, № НОМЕР_8 ; спеціального засобу травматичної дії «Беркут ПМ» кал. 9 мм, № НОМЕР_21.
Визнати за собою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на:
- 1/2 частину нежитлової будівлі, реконструкції нежитлової будівлі № НОМЕР_19 , будівлі готової продукції під виробничий комплекс, загальною площею 12 930 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 54, 5 кв. м, житловою площею 33, 2 кв. м;
- 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 44, 9 кв. м, житловою площею 29, 3 кв. м;
- 1/4 частину транспортних засобів: TOYOTA LAND CRUISER, 2008 року випуску, № шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_13 ; HONDA CR-V, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_14 ; ПР-фургон житловий KNAUS 450 причіп, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_15 ; MAN 18.220, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_16 ; MAN 18.220, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_17 ; MAN 14.280, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_18 ; 
- 20 % у статутному капіталі ТОВ«АДК», ЄДРПОУ 32534155;
- 1/4 частину мисливської нарізної зброї «CZ 455» кал. 22 Lr, № НОМЕР_11 ; мисливської нарізної зброї «ZBROYARZ 15» кал. 223 Rem, НОМЕР_24; мисливської нарізної зброї «WALTHERG22» кал.22 Lr, № НОМЕР_7 ; мисливської нарізної зброї «ФОРТ 202» кал. 7,62 мм, № НОМЕР_8 , спеціального засобу травматичної дії «Беркут ПМ» кал. 9 мм, № НОМЕР_21.
Визнати за собою та ОСОБА_1 право користування земельною ділянкою, кадастровий номер 1210100000:01:376:0043, площею 0, 7609 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , на підставі договору оренди землі від 23 вересня 2009 року, укладеного між ОСОБА_3 та Дніпровською міською радою. 
В порядку поділу спадкового майна визнати право власності за  ОСОБА_1 та виділити їй в натурі наступне майно:
- автомобіль HONDA CR-V 2008 року випуску, сірого кольору, легковий універсал, державний реєстраційний номер НОМЕР_14 , ринковою вартістю 393 960 грн, з урахуванням належних 3/4 часток ОСОБА_2 , вартість яких складає 295 470 грн;
- ПР-фургон житловий KNAUS причіп, 2002 року випуску, білого кольору, модель 450, державний реєстраційний номер НОМЕР_15 , ринковою вартістю 367 094, 25 грн, з урахуванням належних 3/4 часток ОСОБА_2 , вартість яких складає 275 320, 50 грн;
- автомобіль MAN 18.220, 2004 року випуску, білого кольору, вантажний, бортовий, фургон-С державний реєстраційний номер НОМЕР_17 , ринковою вартістю 316 160 грн, з урахуванням належних 3/4 часток ОСОБА_2 , вартість яких складає 237 120 грн;
- автомобіль MAN 18.220, 2003 року випуску, жовтого кольору, вантажний, бортовий, державний реєстраційний номер НОМЕР_16 , ринковою вартістю 296 810 грн, з урахуванням належних 3/4 часток ОСОБА_2 , вартість яких складає 222 607, 50 грн;
В порядку поділу спадкового майна визнати право власності ОСОБА_2 та виділити їй в натурі наступне майно:
- автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, 2008 року випуску, чорного кольору легковий універсал-В номер шасі НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_13 , ринковою вартістю 842 680 грн, передавши їй 1/4 частку цього майна, яка належить ОСОБА_1 , вартістю 210 670 грн;
- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 54,5 кв. м, житловою площею 33, 2 кв. м, ринковою вартістю 1 245 860 грн, передавши їй 1/4 частку цього майна, яка належить ОСОБА_1 , вартістю 311 465 грн.
- квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 44, 9 кв. м, житловою площею 29, 3 кв. м, ринковою вартістю 1 245 860 грн, передавши їй 1/4 частку цього майна, яка належить ОСОБА_1 , вартістю 278 645 грн;
- автомобіль MAN 14.280, 2004 року випуску, білого кольору, вантажний, бортовий, фургон-С, державний реєстраційний номер НОМЕР_20 , ринковою вартістю 237 120 грн, передавши їй 1/4 частку цього майна, яка належить ОСОБА_1 , вартістю 59 280 грн.
Нежитлову будівлю, реконструкцію нежитлової будівлі № 1, будівлю готової продукції під виробничий комплекс, загальною площею 12 930 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити в спільній сумісній власності кожного спадкоємця по 1/2 частині.
Мисливську нарізну зброю «CZ 455» кал. 22 Lr, № НОМЕР_11 ; мисливську нарізну зброю «ZBROYARZ 15» кал. 223 Rem, № НОМЕР_23; мисливську нарізну зброю « НОМЕР_12 » кал.22 Lr, № НОМЕР_7 ; мисливську нарізну зброю «ФОРТ 202» кал. 7,62 мм, № НОМЕР_8 ; спеціальний засіб травматичної дії «Беркут ПМ» кал. 9 мм, № НОМЕР_21 залишити в спільній частковій власності відповідно до розміру часток: ОСОБА_2 3/4 частини, ОСОБА_1 1/4 частини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 05 грудня 2024 року справу № 199/5769/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Насобіна Т. В., про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно, та справу № 199/9214/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Насобіна Т. В., про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом, поділ спадкового майна, об`єднано в одне провадження та присвоєно єдиний номер 199/5769/24.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 18 вересня 2025 року у складі судді Руденко В. В. позов ОСОБА_1 та позов ОСОБА_2 задоволено частково. 
Встановлено факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на майно, як на частку у спільній сумісній власності подружжя:
- 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 54, 5 кв. м, житловою площею 33, 2 кв. м, яка складається з: коридору площею 8 кв. м, кладової - 0, 4 кв. м, ванни - 2, 6 кв. м, туалета - 1, 0 кв. м, кухні - 8, 1 кв. м, житлової - 14, 0 кв. м, житлової - 19, 2 кв. м, балкону -1, 2 кв. м;
- 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 44, 9 кв. м, житловою площею 29, 3 кв. м, яка складається з: коридора площею 5, 1 кв. м, санвузла - 2, 7 кв. м; кухні - 5, 9 кв. м; житлової - 17, 2 кв. м; житлової - 12, 1 кв. м; кладової - 1, 0 кв. м; балкона - 0, 9 кв. м;
- 1/2 частину транспортних засобів: HONDA CR-V, 2354 куб. см, 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_1 ; TOYOTA LAND CRUISER, 3956 куб. см, 2008 року випуску, № шасі НОМЕР_2 ; KNAUS 450, 2002 року випуску, № шасі НОМЕР_3 ; MAN 14.280, 6871 куб. см, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_4 ; MAN 18.220, 6870 куб. см, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_5 ; MAN 18.220, 8870 куб. см, 2003 року випуску, № шасі НОМЕР_6 ;
- 1/2 частину: мисливської нарізної зброї «CZ 455» кал. 22 Lr, № НОМЕР_11 ; мисливської нарізної зброї «ZBROYARZ 15» кал. 223 Rem, № НОМЕР_23; мисливської нарізної зброї «WALTHERG22» кал.22 Lr, № НОМЕР_7 ; мисливської нарізної зброї «ФОРТ 202» кал. 7,62 мм, № НОМЕР_8 ; спеціального засобу травматичної дії «Беркут ПМ» кал. 9 мм, № НОМЕР_21 .
Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності за кожним на майно:
- по 1/4 частині квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 54, 5 кв. м, житловою площею 33, 2 кв. м, яка складається з: коридору площею 8 кв. м, кладової - 0, 4 кв. м, ванни - 2, 6 кв. м, туалета - 1, 0 кв. м, кухні - 8, 1 кв. м, житлової - 14, 0 кв. м, житлової - 19, 2 кв. м, балкону - 1,2 кв. м;
- по 1/4 частині квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 44, 9 кв. м, житловою площею 29, 3 кв. м, яка складається з: коридора площею 5, 1 кв. м, санвузла - 2, 7 кв. м; кухні - 5, 9 кв. м; житлової - 17, 2 кв. м; житлової - 12, 1 кв. м; кладової - 1, 0 кв. м; балкона - 0, 9 кв. м;
- по 1/2 частині нежитлової будівлі, реконструкції нежитлової будівлі № 1, будівлі готової продукції під виробничий комплекс, загальною площею 12 930 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: 2Г2-4 виробничого будинку, ганку 2г, ганку 2г 1, ганку 2г2, 2ГЗ-4 цеху з виробництва меблів; № 1 будівлі готової продукції; 2г1 ганку з козирком; 2г2 ганку; 2Д-1 нежитлової будівлі; 2д 1 ганку; 2д2 ганку, 2Ж будівлі (тимчас.), 2ж сходів, № 2 будівлі (тимчас.), № 3 будівлі (тимчас.) № 4, 5, 1 споруд;
- по 1/4 частині транспортних засобів: HONDA CR-V, 2354 куб. см, 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_1 ; TOYOTA LAND CRUISER, 3956 куб. см., 2008 року випуску, № шасі НОМЕР_2 ; KNAUS 450, 2002 року випуску, № шасі НОМЕР_3 ; MAN 14.280, 6871 куб. см, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_4 ; MAN 18.220, 6870 куб. см, 2004 року випуску, № шасі НОМЕР_5 ; MAN 18.220, 8870 куб. см, 2003 року випуску, № шасі НОМЕР_6 ;
- по 1/4 частині мисливської нарізної зброї «CZ 455» кал. 22 Lr, НОМЕР_22; мисливської нарізної зброї «ZBROYARZ 15» кал. 223 Rem, № НОМЕР_23; мисливської нарізної зброї «WALTHERG22» кал.22 Lr, № НОМЕР_7 ; мисливської нарізної зброї «ФОРТ 202» кал. 7,62 мм, № НОМЕР_8 ; спеціального засобу травматичної дії «Беркут ПМ» кал. 9 мм, № НОМЕР_21;
- по 20 % статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «АДК», ЄДРПОУ 32534155;
В іншій частині позову ОСОБА_1 та позову ОСОБА_2 відмовлено. 
Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 надала суду належні та достовірні докази, які є достатніми для встановлення факту, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . При цьому суд зауважив, що встановлення такого факту є необхідним для реалізації ОСОБА_1 прав на спадщину та оформлення правовстановлюючих документів на успадковане майно, адже в іншому порядку, крім судового, вона не має можливості оформити спадщину через розбіжності у даті народження батька. 
Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_2 в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документа - свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , виданого відділом РАЦС м. Оффенбах-на-Майні Федеративної Республіки Німеччини 05 січня 2024 року, суд виходив з того, що цей документ не є правовстановлюючим для останнього з огляду на припинення правоздатності фізичної особи у момент її смерті.
Встановивши, що спірне майно, а саме: квартира АДРЕСА_2 ; квартира АДРЕСА_3 ; транспорті засоби: HONDA CR-V, 2008 року випуску; TOYOTA LAND CRUISER, 2008 року випуску; KNAUS 450, 2002 року випуску; MAN 14.280, 6871 куб. см, 2004 року випуску; MAN 18.220, 6870 куб. см, 2004 року випуску; MAN 18.220, 8870 куб. см, 2003 року випуску; мисливська нарізна зброя «CZ 455» кал. 22 Lr, № НОМЕР_11 ; мисливська нарізна зброя «ZBROYARZ 15» кал. 223 Rem, № НОМЕР_23; мисливська нарізна зброя « НОМЕР_12 » кал.22 Lr, № НОМЕР_7 ; мисливська нарізна зброя «ФОРТ 202» кал. 7,62 мм, № НОМЕР_8 ; спеціальний засіб травматичної дії «Беркут ПМ» кал. 9 мм, № НОМЕР_21, набуто в період зареєстрованого шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що це майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому позивачка ОСОБА_2 має право на 1/2 частину спірного майна, згідно зі статтями 60, 70 СК України, враховуючи презумпцію рівності часток подружжя у спільній сумісній власності.
Також суд зазначив що ОСОБА_2 має право на 1/4 частину вказаного майна в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інша 1/4 частина вказаного майна в порядку спадкування за законом належить дочці спадкодавця - ОСОБА_1 , а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за кожною з них права власності на 1/4 частину вказаного майна в порядку спадкування за законом.
Суд також встановив, що ОСОБА_3 за життя належала нежитлова будівля, реконструкція нежитлової будівлі № 1, будівля готової продукції під виробничий комплекс, загальною площею 12 930 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а тому дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності за кожною на 1/2 частину цього майна.
Задовольняючи вимоги в частині визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом права власності на 20 % статутного капіталу ТОВ «АДК» за кожною, суд виходив з того що за життя ОСОБА_3 належали 40 % статутного капіталу ТОВ «АДК», які на підставі частині першої статті 23 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» у разі смерті учасника товариства переходить до його спадкоємців без згоди учасників товариства.
Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_1 в частині визнання права власності у порядку спадкування за законом на частину грошових коштів на банківських рахунках ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , суд виходив з того, що відповідно до інформації з ГУ ДПС у Дніпропетровській області дані про відкриті розрахункові рахунки щодо вказаних осіб відсутні. 
Також суд не вбачав підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в частині визнання права користування земельною ділянкою, кадастровий номер 1210100000:01:376:0043, площею 0, 7609 га,яка розташована по АДРЕСА_1 , враховуючи те, що право користування земельною ділянкою у спадкодавця ОСОБА_3 виникло на підставі договору оренди землі від 23 вересня 2009 року, укладеного з Дніпровською міською радою, та припинилося у зв`язку з його смертю. Також суд зауважив, що договір оренди землі було укладено строком на 15 років до 10 серпня 2025 року і станом на час ухвалення судового рішення він припинив свою дію, відповідно і право оренди земельної ділянки, яке могло б перейти до спадкоємців, припинилось. 
Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_2 в частині поділу спадкового майна та виділення його в натурі, суд виходив з того, що актуальні та належні докази вартості спірного нерухомого майна у матеріалах справи відсутні, а звіти про оцінку нерухомого майна, наявні в матеріалах справи, втратили свою дію за минуванням 6 місяців від дати оцінки. Крім того, суд визнав неналежним доказом вартості рухомого майна консультаційну довідку про середні ринкові ціни колісних транспортних засобів, з огляду на той факт, що при визначенні середньої вартості автомобілів не бралась до уваги модифікація, комплектація та реальний стан спірних автомобілів. Також суд зауважив, що відповідно до положень статті 1267 ЦК України спадкоємці не позбавлені можливості укласти між собою договір про виділ кожному з них частки спадкового майна в натурі в межах своєї частки в спадковому майні. 

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 18 вересня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поділ спадкового майна та визнання права власності в порядку спадкування за законом скасовано.
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради, третя особа, - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Насобіна Т. В. про поділ спадкового майна задоволено.
В порядку поділу спадкового майна визнано право власності за  ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 та виділено їй в натурі наступне майно:
- автомобіль HONDA CR-V, 2008 року випуску, сірого кольору, легковий універсал, державний реєстраційний номер НОМЕР_14 ;
- ПР-фургон житловий KNAUS причіп, 2002 року випуску, білого кольору, модель 450, державний реєстраційний номер НОМЕР_15 ;
- автомобіль MAN 18.220, 2004 року випуску, білого кольору, вантажний, бортовий, фургон-С державний реєстраційний номер НОМЕР_17 ;
- автомобіль MAN 18.220, 2003 року випуску, жовтого кольору, вантажний, бортовий, державний реєстраційний номер НОМЕР_16 .
В порядку поділу спадкового майна визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності та виділено їй в натурі наступне майно:
- автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, 2008 року випуску, чорного кольору легковий універсал-В номер шасі НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_13 ;
- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 54,5 кв. м, житловою площею 33, 2 кв. м, яка складається з: коридору площею 8 кв. м, кладової - 0,4 кв. м, ванни - 2.6 кв. м, туалета - 1, 0 кв. м, кухні - 8,1 кв. м, житлової - 14, 0 кв. м, житлової - 19, 2 кв. м, балкону - 1,2 кв. м;
- квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 44, 9 кв. м, житловою площею 29, 3 кв. м, яка складається з: коридора площею 5, 1 кв. м, санвузла - 2, 7 кв. м; кухні - 5, 9 кв. м; житлової - 17, 2 кв. м; житлової - 12, 1 кв. м; кладової - 1, 0 кв. м; балкона - 0, 9 кв. м;
- автомобіль MAN 14.280, 2004 року випуску, білого кольору, вантажний, бортовий, фургон-С, державний реєстраційний номер НОМЕР_18 .
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію різниці у виділеному майні в сумі 136 185, 50 грн. 
В іншій частині рішення суду залишено без змін. 
Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині поділу спадкового майна в натурі, суд першої інстанції не звернув уваги на положення статті 1278 ЦК України, якою визначено, що кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Залишаючи спадкове майно в спільній частковій власності сторін, суд фактично не вирішив спір по суті, не врахував, що сторони у справі є чужими людьми і спільно користуватися спадковим майном не можуть.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині поділу та виділення в натурі спадкового майна та визнання за нею права власності на квартири та транспортні засоби, апеляційний суд виходив з того, що частка майна ОСОБА_2 (автомобілів та квартир) складає 3/4 частини, в той час як частка ОСОБА_1 є незначною і складає 1/4 частини. 
Крім того, суд врахував, що частина спірного майна належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, ОСОБА_2 тривалий час користувалась цим майном разом з померлим чоловіком, а тому має переважне право перед ОСОБА_1 на виділ їй у натурі цього майна. Суд також врахував, що технічної можливості переобладнання квартир в ізольовані квартири, які б за розміром відповідали розміру часток співвласників у праві власності, не має і такий поділ майна не порушує інтересів ОСОБА_1 , яка на цей час перебуває за кордоном і цим майном не користується. 
Також суд зауважив, що автомобіль HONDA CR-V, 2008 року випуску, та автомобіль ПР-фургон житловий KNAUS причіп, 2002 року випуску, перебувають у володінні та користуванні ОСОБА_1 і знаходяться на території Німеччини, а тому вважав за можливе виділити останній це майно в натурі. Крім того, суд не вбачав перешкод для виділу ОСОБА_1 автомобіля MAN 18.220, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_17 , та автомобіля MAN 18.220, 2003 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_16 , з урахуванням того, що свого варіанту поділу спадкового майна ОСОБА_1 не пропонувала.
Врахувавши, що вартість майна, яке просила виділити в натурі ОСОБА_2 , становить 4 873 954, 24 грн, а 1/4 його частина складає 1 218 488, 56 грн, при цьому у власність ОСОБА_1 виділено майно на загальну суму 1 354 674, 25 грн, що на 136 185, 50 грн перевищує її частку, суд дійшов висновку про покладення на останню обов`язку виплати ОСОБА_2 грошової компенсації вартості її частки у спадщині. При визначенні розміру вартості спадкового майна та грошової компенсації суд врахував докази, надані ОСОБА_2 до суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

23 січня 2026 року через підсистему Електронний суд представник ОСОБА_1 - адвокат Шульга В. С. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 січня 2026 року, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389, пункту 1 частини третьої статті 411 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15, від 01 жовтня 2020 року у справі № 2-2394/10, від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17, від 07 квітня 2021 року у справі № 753/3055/18, від 22 червня 2022 року у справі № 757/15585/20, від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц, а також не дослідив зібрані у справі докази.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 

Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження у справі № 199/5769/24, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

05 травня 2026 року матеріали справи № 199/5769/24 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2026 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шульга В. С., мотивована тим, що суд апеляційної інстанції здійснив поділ майна без належного встановлення його дійсної вартості. 
Вказує, що визначення вартості спірного майна є обов`язковою передумовою його поділу, а відсутність такої оцінки унеможливлює ухвалення законного рішення, оскільки призводить до порушення принципу рівності часток та є істотним порушенням норм матеріального права. 
Суд першої інстанції правильно зазначив, що актуальні та належні докази вартості спірного майна відсутні, оскільки наявні в матеріалах справи звіти про оцінку нерухомого майна втратили свою дію за минуванням 6 місяців від дати оцінки, а консультаційна довідка про середні ринкові ціни колісних транспортних засобів є неналежним доказом вартості рухомого майна, оскільки при визначенні середньої вартості автомобілів не бралась до уваги модифікація, комплектація та реальний стан спірних автомобілів.
Наголошує, що належним доказом вартості майна при вирішенні питання про його поділ є лише експертний висновок про його вартість, здійснений з обов`язковим оглядом його експертом на час розгляду справи. Водночас ОСОБА_2 не скористалась своїм процесуальним правом на звернення до суду з клопотанням про призначення судової експертизи з метою визначення дійсної вартості майна, яке підлягає поділу.
Вказує, що здійснений апеляційним судом поділ майна в натурі суттєво порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 , оскільки порушує принцип рівності часток і фактично лишає її права на нерухоме майно у м. Дніпрі. Крім того, в результаті поділу майна у власність ОСОБА_1 (окрім автомобіля HONDA CR-V, 2008 року випуску) перейшли два вантажних автомобіля МАN та фургон, які фактично перебувають у володінні третіх осіб. 
Звертає увагу на те, що ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилалась на те, що всі вантажні автомобілі МАN знаходяться на закритій території ТОВ «АДК» і фізичного доступу до них немає. 
Таким чином, апеляційним судом здійснено поділ майна, яке відсутнє в натурі. 
Також звертає увагу на те, що стягнувши зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію різниці у виділеному майні в сумі 136 185, 50 грн, апеляційний суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки таких вимог ОСОБА_2 не заявляла. 

Відзив на касаційну скаргу не надійшов. 

Фактичні обставини справи, встановлені судами

29 вересня 2000 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 20 серпня 2024 року, актовий запис № 583 (а. с. 26, т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом РАЦС м. Оффенбах-на-Майні Федеративної Республіки Німеччини 05 січня 2024 року (а. с. 27-30, т. 1).

Заповіту на випадок смерті ОСОБА_3 не залишив.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_1 . 

29 січня 2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Насобіною Т. В. заведено спадкову справу № 10/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 29 січня 2024 року № 75606976 (а. с. 87, т. 3).

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулися: 29 січня 2024 року ОСОБА_2 (дружина) та ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 (дочка спадкодавця), що підтверджується матеріалами спадкової справи (а. с. 79-152, т. 3).

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 04 серпня 2005 року ОСОБА_3 (покупець) купив квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 54, 5 кв. м, житловою площею 33, 2 кв. м. Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А. В. та зареєстровано в реєстрі за № 697 (а. с. 110-111, т. 1).

Згідно з висновком до звіту про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 30 вересня 2024 року, ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 становить 1 245 860 грн (а. с. 122-144, т. 1).

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 13 травня 2022 року ОСОБА_2 (покупець) купила АДРЕСА_3 , загальною площею 44, 9 кв. м, житловою площею 29, 3 кв. м. Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Насобіною Т. В. та зареєстровано в реєстрі за № 504 (а. с. 145-147, т. 1). Чоловік покупця - ОСОБА_3 в заяві, підпис на якій засвідчено приватним нотаріусом за реєстровим № 503 від 13 травня 2022 року, надав згоду дружині на купівлю квартири.

Згідно з висновком до звіту про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 30 вересня 2024 року, ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 становить 1 114 580 грн (а. с. 154-173, т. 1).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 03 червня 2016 року автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, 2008 року випуску, чорного кольору легковий універсал-В, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_13 , зареєстрований за ОСОБА_3 (а. с. 178-179, т. 1).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 18 лютого 2016 року автомобіль MAN 18.220, 2003 року випуску, жовтого кольору, вантажний, бортовий, № шасі НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_16 , зареєстрований за ОСОБА_3 (а. с. 180-179, т. 1).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 16 жовтня 2011 року автомобіль MAN 18.220, 2004 року випуску, білого кольору, вантажний, бортовий, фургон-С, № шасі НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_17 , зареєстрований за ОСОБА_3 (а. с. 181, т. 1).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 08 серпня 2012 року автомобіль MAN 14.280, 2004 року випуску, білого кольору, вантажний, бортовий, фургон-С, № шасі НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_18 , зареєстрований за ОСОБА_3 (а. с. 37, т. 4).
Згідно з відповіддю Головного сервісного центу МВС від 23 липня 2024 року на адвокатський запит, автомобіль HONDA CR-V, 2354 куб. см, 2008 року випуску, № кузову НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_3 31 грудня 2008 року; автомобіль KNAUS 450, 2002 року випуску, № шасі НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_3 22 жовтня 2015 року (а. с. 35-36, т.4).

Відповідно до консультаційної довідки про середні ринкові ціни колісних транспортних засобів, складеної судовим експертом Ковалем І. М. 30 вересня 2024 року, середня ринкова вартість автомобіля HONDA CR-V, 2008 року випуску, становить 393 960 грн; середні ціни автомобіля TOYOTA LAND CRUISER, 2008 року випуску, в залежності від модифікації, становлять 702 710 грн, 742 640 грн, 842 680 грн, 875 610 грн; середні ціни автомобіля MAN 18.220, в залежності від комплектації, становлять 286 110 грн, 296 810 грн; середні ціни автомобіля MAN 14.280, в залежності від комплектації, становлять 290 220 грн, 301 340 грн, 316 160 грн; згідно даних з сайту, ціна пропозиції до продажу причепа KNAUS, 2002 року випуску, становить 394 725 грн, що з урахуванням приведення до ціни продажу становить 367 094, 25 грн (а. с. 183-198, т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шульга В. С., підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Предметом касаційного перегляду є постанова апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про поділ та виділ в натурі майна: квартири АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_3 ; транспортних засобів: HONDA CR-V, 2008 року випуску; TOYOTA LAND CRUISER, 2008 року випуску; KNAUS 450, 2002 року випуску; MAN 14.280, 6871 куб. см, 2004 року випуску; MAN 18.220, 6870 куб. см, 2004 року випуску; MAN 18.220, 8870 куб. см, 2003 року випуску.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова апеляційного суду не відповідає. 

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частинами першою, другою статті 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Презумпція спільності майна подружжя може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18).

Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення.

Частиною третьою статті 61 СК України визначено, що, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частин першої, другої статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. 

Встановивши, що квартира АДРЕСА_2 ; квартира АДРЕСА_3 ; транспорті засоби: HONDA CR-V, 2008 року випуску; TOYOTA LAND CRUISER, 2008 року випуску; KNAUS 450, 2002 року випуску; MAN 14.280, 6871 куб. см, 2004 року випуску; MAN 18.220, 6870 куб. см, 2004 року випуску; MAN 18.220, 8870 куб. см, 2003 року випуску, набуто в період зареєстрованого шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що це майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому ОСОБА_2 має право на 1/2 частину цього майна, згідно зі статтями 60, 70 СК України, враховуючи презумпцію рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, яка відповідачкою не спростована. 

Інша 1/2 частина вказаного майна увійшла до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (частина перша статті 1226 ЦК України).

Відповідно до статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Указаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц.

Встановивши, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , увійшла, зокрема, 1/2 частина рухомого та нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_3 ; транспортних засобів: HONDA CR-V, 2008 року випуску; TOYOTA LAND CRUISER, 2008 року випуску; KNAUS 450, 2002 року випуску; MAN 14.280, 6871 куб. см, 2004 року випуску; MAN 18.220, 6870 куб. см, 2004 року випуску; MAN 18.220, 8870 куб. см, 2003 року випуску, суд першої інстанції дійшов висновку, що спадкоємці першої черги ОСОБА_2 (дружина спадкодавця) та ОСОБА_1 (дочка спадкодавця) мають право на 1/4 частину вказаного майна в порядку спадкування за законом, а тому визнав за кожною з них право власності на 1/4 частину вказаного майна в порядку спадкування за законом.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_2 в частині поділу вказаного майна та виділення його в натурі, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні актуальні та належні докази дійсної вартості спірного рухомого та нерухомого майна.

Суд першої інстанції зауважив, що на підтвердження вартості квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 надала звіти про оцінку майна, складені суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 30 вересня 2024 року, у яких зазначено строк їх чинності - 6 місяців. Оскільки з моменту оцінки пройшов понад рік, їх не можна вважати такими, що підтверджують дійсну вартість спірного нерухомого майна на час розгляду справи, отже, дійсна вартість майна на час розгляду справи фактично визначена.

Крім того, на підтвердження вартості транспортних засобів: HONDA CR-V, 2008 року випуску; TOYOTA LAND CRUISER, 2008 року випуску; KNAUS 450, 2002 року випуску; MAN 14.280, 2004 року випуску; MAN 18.220, 2004 року випуску; MAN 18.220, 2003 року випуску, ОСОБА_2 надала консультаційну довідку про середні ринкові ціни колісних транспортних засобів, складену судовим експертом Ковалем І. М. 30 вересня 2024 року.

Суд першої інстанції визнав консультаційну довідку неналежним доказом щодо оцінки вартості спірних автомобілів, оскільки транспортні засоби на огляд оцінювачу не надавалися, при визначенні їх вартості не бралась до уваги модифікація, комплектація та реальний стан автомобілів, а дані щодо середньої ринкової вартості автомобілів отримувалися з Бюлетеня автотоварознавця та є спірними.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у справі № 758/8734/21, від 25 лютого 2026 року у справі № 712/7843/21.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частина п`ята статті 12 ЦПК України).

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20 (провадження № 61-7276св21) вказано, що «метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших проявів принципу змагальності у цивільному процесі».

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див.: пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Суд першої інстанції, забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, надавши оцінку доводам сторін, дослідивши та оцінивши всі докази у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_2 в частині поділу спірного рухомого та нерухомого майна та виділення його в натурі у зв`язку із ненаданням позивачкою належних і допустимих доказів дійсної вартості спірного майна станом на час розгляду справи, що є її процесуальним обов`язком відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України.

Позивачка, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, протягом всього часу розгляду справи у суді першої інстанції не використала своє право на звернення до суду з клопотанням про призначення відповідної судової експертизи з метою визначення реальної вартості об`єктів рухомого та нерухомого майна, у тому числі, без огляду майна.

Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, правильно визначившись із характером спірних правовідносин і встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення заяви, дослідивши надані сторонами докази, дійшов загалом обґрунтованого висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 в частині поділу спірного рухомого та нерухомого майна та виділення його в натурі.

Суд апеляційної інстанції не спростував належним чином обставин, встановлених судом першої інстанції, та фактично необґрунтовано переоцінив докази, які були оцінені судом першої інстанції з дотриманням вимог закону та з урахуванням обставин, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, у зв`язку з чим скасував законне й обґрунтоване судове рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про поділ спірного рухомого та нерухомого майна та виділення його в натурі.

Крім того, стягнувши зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію різниці у виділеному майні в сумі 136 185, 50 грн, апеляційний суд фактично вийшов за межі позовних вимог, оскільки таких вимог ОСОБА_2 не заявляла. 

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Таким чином, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Процесуальний закон не містить підстав не враховувати при розгляді спору підстави позову, які заявив позивач. Вищезазначений висновок викладено у змісті постанови Верховного Суду від 05 серпня 2025 року у справі № 372/6438/23 (провадження № 61-5521св25).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

За вимогами частин першої та четвертої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (стаття 413 ЦПК України).

За таких обставин касаційна скарга  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шульга В. С., підлягає задоволенню, постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням у ній розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша, друга статті 141 ЦПК України).

За подання касаційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 24 224 грн, який підлягає стягненню на її користь з ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шульга Вікторія Сергіївна, задовольнити.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 січня 2026 року скасувати, а рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 18 вересня 2025 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  24 224 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири) грн 00 коп. судового збору за розгляд справи судом касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Сердюк

В. В. Шипович