ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

26 серпня 2026 року
м. Харків

справа № 638/17395/25
провадження № 22-ц/818/4591/26

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії – Савенка М.Є., Мальованого Ю.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Набережний квартал Схід 7» про стягнення коштів за договорами, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 11 травня 2026 року, постановлену суддею Тесліковою І.І., 

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Набережний квартал схід 7" та просив стягнути з ЖБК «Набережний квартал Схід 7» на його користь грошові кошти (штраф) за невиконання зобов`язання за Договором №20.07.1.041 від 30.11.2015 станом на 02.09.2025 в розмірі 54 500 грн, та моральну шкоду в розмірі 400 000 грн; стягнути з ЖБК «Набережний квартал Схід 7» на його користь грошові кошти (штраф) за невиконання зобов?язання за Договором №20.07.1.069 від 28.12.2015 станом на 02.09.2025 в розмірі 54 500 грн, та моральну шкоду в розмірі 400 000 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Харкова від 16 січня 2026 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем подано до суду заяву згідно якої останній вважає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Харкова від 17 березня 2026 року позовна заява повторно залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем подано до суду заяву згідно якої останній вважає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 11 травня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Набережний квартал Схід 7» про стягнення коштів за договорами - повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що він неодноразово суду першої інстанції зазначав обгрунтування звільнення його від сплати судового збору та застосування ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме - при подачі позовної заяви, при першому залишенні її без руху, при другому залишенні позову без руху. Вказує, що ним наведено практику ВС в аналогічних правовідносинах щодо звільнення позивачів від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №755/3509/18 та від 05.03.2025 у справі № 756/161/23. Проте ухвала суду від 11.05.2026 є невмотивованою, необгрунтованою та незаконною. Суддя взагалі не мотивувала повернення позовної заяви, вказавши лише одне речення, що позивач начебто не виконав вимог ухвали суду про залишення позову без руху про сплату судового збору. Ухвала від 11.05.2026 не містить жодного спростування його обгрунтувань з посиланням на норми закону та практику ВС, не зазначено, чому суд не бере до уваги висновки ВС, які я конкретно вказав в заявах на виконання вимог ухвал суду про залишення позову без руху. 

Відповідно до частини другої ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз частиною тринадцятою ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи викладене.

Повертаючи вказану позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ухвали від 17 березня 2026 року про залишення позовної заяви без руху позивачем не виконано, наслідки невиконання вимог ухвали були роз`яснені.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для повернення позовної заяви суд першої інстанції зазначив не усунення позивачем недоліків позовної заяви щодо сплати судового збору в розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Частина третя статті 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 160/15864/20, провадження № 11-177апп21, зазначено, що стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними щодо положень статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій.

Таким чином, споживачі звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу у випадку, якщо вони є позивачами і звертаються до суду із позовами про захист прав споживачів.

Встановлено, що за укладеними між сторонами договорами ОСОБА_1 набув права асоційованого члена кооперативу, та приймає пайову участь в будівництві секції № 7 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого отримання квартири/житлового приміщення 795 на 9 поверсі, секції 7, загальною площею 40,74 кв.м. та квартири/житлового приміщення 808 на 11 поверсі секції 7, загальною площею 40,53 кв.м.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.
Пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

Пайовий фонд - це фонд, що формується з пайових внесків членів кооперативу і є одним із джерел формування майна кооперативу, розмір якого може змінюватися.

За змістом статті 3 Закону України «Про кооперацію» метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Статтею 10 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про кооперацію» у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай.

Асоційований член кооперативу - це фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю.

Порядок вступу до кооперативу та участь асоційованого члена в його господарській та іншій діяльності, права та обов`язки такого члена, розміри паїв та виплат на паї визначаються статутом кооперативу.

Так, за змістом статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»: виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; виробник - суб`єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім`я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб`єкта господарювання; або імпортує товар; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відтак позивач не є споживачем, а відповідач не є виробником і продавцем товарів, виконавцем робіт чи надавачем послуг. Договір між сторонами не містить зобов`язань щодо виробництва та поставки товарів, продукції тощо, надання послуг чи виконання робіт.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові ВС № 357/6883/22 від 03.04.2024 року.

Посилання ОСОБА_1 на постанову Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №755/3509/18 та від 05.03.2025 у справі № 756/161/23 судом не приймаються, оскільки вони не є релевантними до спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 11 травня 2026 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий – Н.П. Пилипчук

Судді – Ю.М. Мальований

М.Є. Савенко