Справа №752/31432/25 2-а/760/1343/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2026       м. Київ
Солом`янський районний суду міста Києва у складі:
головуючого судді Нестеренко Т.В.,
при секретарі Панкєєвій Ю.С.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в міста Києва позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 2 роти 5 батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві Лукашенко Карини Ростиславівни, Управління патрульної поліції в місті Києві до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі, 
ВСТАНОВИВ:
13.03.2026 до Солом`янського районного суду міста Києва з Голосіївського районного суду міста Києва надійшов вищевказаний позов за підсудністю.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач зазначив, що 04 грудня 2025 року інспектором поліції Лукашенко К.Р. відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 6275117, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 340,00 грн.
Згідно з фабулою оскаржуваної постанови, Позивач 04.12.2025 р. по вул. Василя Касіяна у м. Києві, керуючи транспортним засобом, начебто перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив вимоги п. 3.4 Правил дорожнього руху. 
Позивач вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на таке. 
Невідповідність фабули правопорушення: Позивач вказує на суттєву суперечність, оскільки у самій постанові викладено зміст іншого правопорушення (порушення вимог п. 3.4 ПДР щодо заборони обгону і випередження транспортних засобів з увімкненими проблисковими маячками), яке не має жодного відношення до інкримінованого йому перетину суцільної лінії розмітки. 
Диспозиція ж ч. 1 ст. 122 КУпАП визначає відповідальність за перевищення швидкості, порушення вимог знаків та розмітки, зупинки, стоянки тощо, а не за порушення правил руху повз спецтранспорт. 
Відсутність належних доказів: Позивач заперечує факт перетину подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки та наголошує, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували факт вчинення ним правопорушення.
Процесуальні порушення з боку інспектора: Позивач зазначає, що інспектор поводився агресивно, не роз`яснив йому права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, не надав можливості скористатися правовою допомогою та безпідставно намагався проникнути до його автомобіля. На підставі викладеного Позивач просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 6275117 від 04.12.2025 р., закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення та стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції понесені судові витрати.
23.03.2026 протоколом автоматизованого розподілу судової справи обрано суддю Нестеренко Т.В.
31.03.2026 суддею прийнято справу до свого провадження.
31.03.2026 ухвалою відкрито провадження і постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
У судове засідання учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Заперечень проти позову до суду не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що постановою інспектора патрульної поліції Лукашенка К.Р. серії ЕНА № 6275117 від 04 грудня 2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що 04.12.2025 по вул. Василя Касіяна у місті Києві він, керуючи транспортним засобом, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим, на думку працівника поліції, порушив вимоги Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, невідповідність викладених у постанові обставин фактичним даним справи, а також допущені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення порушення вимог законодавства.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 280 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови належного підтвердження факту вчинення нею правопорушення достатніми, належними та допустимими доказами.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Як убачається з матеріалів справи, відповідачем не подано до суду відзиву на позов, не надано жодних доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та правомірність винесення постанови серії ЕНА № 6275117 від 04.12.2025.
Матеріали справи не містять фото-, відеофіксації події правопорушення, пояснень свідків, схеми місця події чи інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт перетину позивачем суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3.
При цьому суд звертає увагу, що сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення не є беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення та не звільняє суб`єкта владних повноважень від обов`язку довести обставини, покладені в основу прийнятого рішення.
Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається внутрішня суперечність між описом інкримінованого позивачу діяння та зазначеними у постанові положеннями Правил дорожнього руху. Так, позивачу фактично ставиться у вину перетин суцільної лінії дорожньої розмітки, водночас у постанові наведено посилання на пункт 3.4 Правил дорожнього руху, який регулює інші правовідносини та не стосується порушення вимог дорожньої розмітки. Наведені невідповідності свідчать про неналежне викладення суті адміністративного правопорушення в оскаржуваній постанові та не дають можливості однозначно встановити, яке саме порушення Правил дорожнього руху ставилося у вину позивачу.
Доводи позивача щодо порушення посадовою особою порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення суд бере до уваги, однак вирішальним у даному випадку є те, що відповідачем не доведено самого факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення та правомірності винесення оскаржуваної постанови.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а також не підтверджено правомірність прийняття оскаржуваної постанови.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження події і складу адміністративного правопорушення, а відповідач не виконав покладений на нього законом обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для скасування постанови інспектора патрульної поліції Лукашенка К.Р. серії ЕНА № 6275117 від 04 грудня 2025 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 122, 247, 251, 252, 280, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 7, 9, 72-77, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 2 роти 5 батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві Лукашенко Карини Ростиславівни, Управління патрульної поліції в місті Києві до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі - задовольнити.
Скасувати постанову ЕНА № 6275117 від 04.12.2025, винесену до інспектором 1 взводу 2 роти 5 батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві Лукашенко К.Р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України. 
Закрити провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення. 
Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь держави судовий збір у розмірі 656,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань. 
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         Т.В. Нестеренко