РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
16 вересня 2026 року | м. Рівне | №460/11942/26

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
| ОСОБА_1
до | Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
| про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач 1,2), в якому просить суд: 1) визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; 2) зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення з 21.04.1990р., по 17.07.1991 р., згідно витягу з реєстру територіальної громади та призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до положень статті 55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 1 березня 2026 року. В обґрунтування позовних вимог стверджує, що має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), має більше 30 років стажу та постійно проживала у зоні радіоактивного забруднення. У зв`язку з чим, 22.05.2026 звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням відповідача 1 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з не проживанням на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років. Вважає відмову відповідача 1 протиправною та просить суд позов задовольнити.
Ухвалою суду від 06 липня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).
Відповідач 1 правом на подання відзиву не скористався. 
Відповідач 2 правом на подання відзиву також не скористався.
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.
Обставини, встановлені судом:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням від 22.06.2000 серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією.
22.05.2026 позивачем до відповідача 2 подано заяву про призначення пенсії за віком на умовах ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
За принципом екстериторіальності вказана заява та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області.
Рішенням від 29.05.2026 №172650011430 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії. Зазначено, що загальний стаж складає 38 років 10 місяців 17 днів. Зазначено, що загальний період постійного проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення становить 35 років 1 місяць 17 днів, в тому числі станом на 01.01.1993 проживала (працювала) у зоні гарантованого добровільного відселення 2 роки 10 місяців 7 днів, що не дає право на зниження пенсійного віку. До періоду постійного проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення не враховано період навчання в Новобузькому педагогічному училищі з 01.09.1986 по 30.06.1990 згідно довідки від 21.03.2025 №34, в тому числі за час канікул з 29.12.1986 по 11.01.1987, з 01.07.1987 по 31.08.1987, 3 29.12.1987 рп 11.01.1988, 3 01.07.1988 рп 31.08.1988, 3 29.12.1988 по 11.01.1989, з 01.07.1989 по 31.08.1989, з 29.12.1989 по 11.01.1990, який потребує підтвердження факту постійного проживання на відповідній території радіоактивного забруднення. Враховуючи вищезазначене ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки не виконана умова проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення – 3 роки станом на 01.01.1993.
Не погоджуючись з рішенням відповідача 1 та вважаючи його протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені у Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі – Закон №796).
Згідно з ст. 9 Закону № 796 (тут і далі – в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт.
Згідно з ст.55 Закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють в зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали в цій зоні не менше 3 років, на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Відповідно до пп.5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами внесеними згідно з Постановою правління Пенсійного фонду України №13-2 від 30.07.2015, далі – Порядок №22-1), документом, що засвідчує особливий статус особи, зокрема є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Отже, у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із застосуванням ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для підтвердження особливого статусу заявника додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.
При цьому, суд звертає увагу на те, що зменшення пенсійного віку на 6 років відповідно до ст.55 Закону № 796-ХІІ можливе за наявності двох самостійних умов: 
1) початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період; 
2) проживання щонайменше 3 роки станом на 1 січня 1993 року є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 2 роки проживання, роботи.
Водночас, застосування як першої, так і другої умови, можливе у разі постійного проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року щонайменше 3 років. 
Згідно з витягом з реєстру територіальної громади №2026/010913695 від 01.07.2026, ОСОБА_1 була зареєтрована в с. Карпилівка Рокитнівського (нині - Сарненського) району Рівненської області з 26.04.1986 по 01.09.1986.
Згідно з довідкою Рокитнівської селищної ради Рівненської області №10-05/82 від 22.05.2026, ОСОБА_1 проживала в с-щі Рокитне, Рокитнівського (нині - Сарненського) району Рівненської області за різними адресами з 21.04.1990 по даний час.
Село Карпилівка Рокитнівського району та с.Рокитне Роктнівського району Рівненської області, згідно з Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106 віднесено до зони гарантованого добровільного відселення (ІІІ категорія) внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Водночас, як зауважує відповідач та не заперечує позивач, ОСОБА_1 в період з 01.09.1986 по 30.06.1990 навчалась Новобузькому педагогічному училищі Миколаївської області, розташування навчального закладу не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.
Як зазначає позивач, період навчання не спростовує факт постійного проживання позивання на території радіоактивного забруднення. 
З даного приводу суд зауважує, що відповідно до довідки Новобузького фахового педагогічного коледжу №34 від 21.03.2025, підтверджено, що позивач з 01.09.1986 по 30.06.1990 навчалась в навчальному закладі на денній формі навчання. 
Згідно навчальним планом, було передбачено канікули в періоди: 29.12.1986 по 11.01.1987; 01.07.1987 по 31.08.1987; 29.12.1987 по 11.01.1988; 01.07.1988 по 31.08.1988; 29.12.1988 по 11.01.1989; 01.07.1989 по 31.08.1989; 29.12.1989 по 11.01.1990.
Водночас, суд зауважує, що вказана довідка не підтверджує фактичне проживання позивача в період канікул на території зони гарантованого добровільного відселення. 
У довідках органів місцевого самоврядування, якими підтверджено період проживання вказані періоди відсутні. 
Суд зауважує, що відповідно до наведених вище положень законодавства, підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю.
Висновок аналогічного характеру містяться в постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №572/245/17, від 17.06.2020 у справі №572/456/17, що обов`язково враховується судом при вирішенні даних спірних правовідносин.
Аналізуючи надані документи, суд вважає, що позивачем підтверджено період проживання / роботи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 (2 роки 10 місяців 7 днів, що відповідає висновкам пенсійного органу, викладеним в оскаржуваному рішенні), а саме: з 26.04.1986 по 01.09.1986; з 01.07.1990 по 17.07.1991; з 17.07.1991 по 01.01.1993.
Відтак, суд погоджується із доводами відповідача 1, що матеріали справи не містять належних доказів факту постійного проживання та (або) роботи позивача в зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років з моменту аварії до 01 січня 1993 року, тому, суд дійшов висновку, що на даний час підстави для призначення позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відсутні.
Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.
Натомість, доводи та аргументи позивача, якими він обґрунтовував позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому в задоволенні позовної заяви належить відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В :
Позовну ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 16 вересня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ) 
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, буд. 43, м. Суми, Сумська обл., 40009, ЄДРПОУ/РНОКПП 21108013) 
Суддя       Т.О. Комшелюк