Справа № 560/10065/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

08 липня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови ВП№80197973 від 20.05.2026 про накладення штрафу 10200 грн. В обґрунтування позову зазначає, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/4237/25 Головним управлінням проведений перерахунок пенсії по інвалідності стягувача з 01.10.2024 у розмірі не нижче 6 мінімальних пенсії за віком, який пенсійний орган вважає правильним. Вважає, що не допустив протиправної бездіяльності, відтак накладення штрафу є протиправним.
Розгляд справи призначений в межах строків, визначених КАС України.
Судом витребувані матеріали виконавчого провадження.
Відповідач подав відзив та витребувані матеріали виконавчого провадження. У відзиві позов не визнає, покликається на правомірність постанови державного виконавця. Зазначає, що оскільки державним виконавцем встановлений факт невиконання рішення суду/виконавчого документа без поважних причин, орган ДВС мав право накласти штраф. З огляду на це, у позові просить відмовити.
В судове засідання представники сторін не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.
З огляду на неявку сторін, суд вважає можливим розглядати справу у письмовому провадженні на підставі наявних доказів без аудіозапису судового засідання.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з такого.
Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 №1404-VІІІ (далі також - Закон №1404-VІІІ).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусовою виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Стаття 63 Закону №1404-VIIІ встановлює порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення.
За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, накладення штрафу у разі невиконання без поважних причин боржником рішення є обов`язком посадової особи органу ДВС, який встановлюється з метою спонукання боржника належним чином виконати рішення.
Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення та повинні бути підтверджені належними доказами.
Як встановлено зі змісту матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження ВП№80197973 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом 04.02.2026 у справі №560/4237/25, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату пенсії по інвалідності з 01.10.2024 у розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
09.02.2026 державним виконавцем відкрите виконавче провадження ВП№80197973, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
Відомості про виконання рішення у 10-денний строк, встановлений державним виконавцем, матеріали виконавчого провадження не містять.
02.03.2026 державним виконавцем вчинена вимога №3431, у якій державний виконавець зобов`язував виконати рішення до 07.03.2026. На цю вимогу боржник відповідь своєчасно не надав. У подальшому 11.03.2026 державним виконавцем вчинена вимога №4017, у якій державний виконавець зобов`язував повідомити до 13.03.2026 причини невиконання вимоги від 02.03.2026, на яку відповідь своєчасно також не отримана. 23.03.2026 державним виконавцем вчинена вимога №4694, у якій державний виконавець зобов`язував повідомити до 26.03.2026 причини невиконання вимог виконавця від 02.03.2026 та від 11.03.2026.
26.03.2026 до органу ДВС повторно надійшла заява стягувача про невиконання боржником рішення суду.
26.03.2026 державним виконавцем складений акт, яким встановлено, що рішення суду не виконане у спосіб та у порядку, передбаченому виконавчим документом.
Постановою державного виконавця від 26.03.2026 ВП№80197973 на боржника накладений штраф 5100 грн. за невиконання рішення суду у спосіб та у порядку, визначеному виконавчим документом. 
У матеріалах справи наявний лист Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.03.2026 № 2200-0902-8/20855 (надійшов до органу ДВС 15.04.2026), де боржник зазначає про те, що стягувачу проведений перерахунок пенсії, рішення включене до відповідного Реєстру і у 2026 проведена часткова виплата заборгованості з пенсійних виплат згідно рішень суду. Зазначається, що виплата перерахованого розміру пенсії та нарахованої заборгованості пенсії на виконання рішення суду у справі №560/4237/25 буде здійснена з урахуванням Порядку № 821. Також у матеріалах виконавчого провадження наявний лист Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.04.2026 № 2200-0904-8/25817 (надійшов до органу ДВС 15.04.2026), де боржник зазначає про ті ж обставини. До листів додавався розрахунок заборгованості по пенсії стягувача, протокол перерахунку. 
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.04.2026 у справі №560/5899/26, яке набрало законної сили 15.06.2026 на підставі постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду, підтверджений факт невиконання Головним управлінням рішення суду у спосіб та у порядку, визначеному виконавчим документом. У цьому рішенні суд зазначив, що матеріалами справи не підтверджується виконання пенсійним органом судового рішення, оскільки відповідач не здійснює виплату пенсії у визначеному судом розмірі - не нижче шести мінімальних пенсій за віком із урахуванням зміни мінімального розміру пенсії за віком, не зареєстрував суму заборгованості після проведення перерахунку та продовжує формувати нову заборгованість, що свідчить про невиконання судового рішення. Суд також зазначив, що часткові виплати, здійснені стягувачу, не свідчать про виконання рішення суду, а посилання відповідача на Порядок №821 не спростовують факту його невиконання.
У подальшому 20.05.2026 державним виконавцем складений акт про повторне невиконання рішення суду у спосіб та у порядку, визначеному виконавчим документом. 
20.05.2026 прийнята спірна постанова ВП№80197973 про накладення штрафу у подвійному розмірі 10200 грн.
Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, після ухвалення судового рішення позивачем не було вжито будь - яких інших заходів, спрямованих на повне виконання, не надано державному виконавцю підтверджуючі виконання документи або докази, які б свідчили про наявність об`єктивних перешкод для самостійного виконання.
Оцінюючи обґрунтованість спірної постанови, суд виходить з того, що неправомірність дій пенсійного органу щодо невиконання рішення суду вже була встановлена та підтверджена судами під час розгляду справи №560/5899/26.
З огляду на викладене, доводи позивача (боржника) про те, що рішення суду виконано частково, а подальші виплати здійснюватимуться в порядку черговості згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 821, суд відхиляє, оскільки цим обставинам вже надана належна правова оцінка судом у справі №560/5899/26. 
Оскільки станом на 20.05.2026 (дату винесення спірної постанови про накладення штрафу у розмірі 10200 грн) боржник не надав державному виконавцю жодних нових доказів вчинення дій, спрямованих на повне фактичне виконання рішення суду (зокрема, щодо початку виплати поточної пенсії у належному розмірі), державний виконавець правомірно склав акт про повторне невиконання та наклав штраф у подвійному розмірі відповідно до вимог ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIII.
Боржником не надано органу ДВС документи, які б підтверджували відсутність бюджетних асигнувань чи фактичну неможливість здійснення виплати (копії кошторисів, довідок органів казначейства, інформація про залишки коштів на рахунках тощо), а також не доведено, що ним вживались заходи з метою отримання відповідного фінансування.
Посилання позивача у позові на відсутність бюджетного фінансування як на поважну причину невиконання рішення не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки такі обставини не були належним чином підтверджені органу ДВС під час примусового виконання та не доведені належними і допустимими доказами в суді. 
Більше того, матеріали виконавчого провадження не містять доказів належного інформування позивачем (боржником) державного виконавця щодо причин невиконання рішення суду, що свідчить про відсутність взаємодії боржника з органом примусового виконання рішень.
Крім того, пенсійний орган посилається на постанову Кабінету Міністрів України №821, однак рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 у справі №320/51895/25 вказану постанову визнано протиправною та нечинною. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2026 зазначене рішення залишено без змін.
Отже, правова підстава, на яку посилається позивач в обґрунтування виплати заборгованості виключно в межах бюджетних асигнувань та у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №821, втратила чинність.
За таких обставин суд вважає, що виконавчий документ у встановлений строк виконаний не був, а поважні причини його невиконання позивачем не доведені. 
Суд враховує сталу практику Верховного Суду щодо застосування статті 63 Закону №1404-VIII у правовідносинах з органами Пенсійного фонду України. 
У постановах Верховного Суду (зокрема, від 24 січня 2020 у справі №804/2988/17, від 19 серпня 2020 у справі №815/2141/18 та інших) послідовно висловлюється позиція, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення з поважних причин. Верховний Суд неодноразово наголошував, що часткове виконання рішення суду, зокрема проведення лише перерахунку пенсії без її фактичної повної виплати, не є належним виконанням рішення суду. Наявність Порядку №821 не звільняла суб`єкта владних повноважень від обов`язку своєчасно та в повному обсязі виконати судове рішення. 
Посилання боржника на те, що ним вчинено всі можливі дії в межах наданих повноважень, суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки рішенням суду зобов`язано саме здійснити виплату, а не включити стягувача до реєстру для подальших виплат. 
Здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання, зокрема накладення штрафів за повторне невиконання рішення без поважних причин, є законним і необхідним інструментом забезпечення дієвості судового рішення. Відтак, державний виконавець обґрунтовано встановив факт невиконання рішення суду без поважних причин, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для накладення штрафу.
Суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». 
У справі «Горнсбі проти Греції» (рішення від 19.03.1997) ЄСПЛ наголосив, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. 
Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У справі «Бурдов проти Росії» (рішення від 07.05.2002) та «Юрій Миколайович Іванов проти України» (рішення від 15.10.2009) ЄСПЛ визначив, що державний орган не може посилатися на брак коштів або інші внутрішні процедури як на підставу для невиконання зобов`язань, встановлених судовим рішенням. У справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005) Суд зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і судом підтверджено право особи на їх отримання, держава не може відмовляти у їх виплаті, посилаючись на відсутність коштів.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що державний виконавець при винесенні постанови від 20.05.2026 ВП№80197973 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Позивач не довів наявності об`єктивних, непереборних та поважних причин, які б унеможливлювали виконання ним рішення суду, а тому підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови відсутні.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 08 липня 2026 року 

Позивач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29005 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	
Відповідач:	Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Тернопільська, 13/2,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29018 , код ЄДРПОУ - 45798761) 	

Головуючий суддя 		І.С. Козачок