ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2026 року
м. Київ
справа № 947/15244/23
провадження № 61-15756св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивачка -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сітніков Микита Романович, на ухвалу Одеського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Сегеди С. М., Громіка Р. Д., Комлевої О. С., від 26 листопада 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви та інформація про рух справи в суді
1. 23 жовтня 2025 рок ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, що вжиті на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2023 року у справі 
№ 947/15244/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг.
2. Вказує, що у цій справі рішенням Київського районного суду м. Одеси 
від 23 листопада 2023 року були задоволенні позовні вимоги ОСОБА_1 та вона набула статусу кредитора ОСОБА_2 .
3. Водночас, ухвалою Господарського суду Одеської області від 28 серпня 2025 року у справі № 916/1736/24, зокрема вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства(далі - КУзПБ) строк або були відхилені господарським судом, визнано погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнано такими, що не підлягають виконанню.
4. Вважає, що вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , які не були заявлені у строк встановлений у справі № 947/15244/23 є погашеними, а виконавчі документи за відповідним вимогами такими, що не підлягають виконанню.
5. Крім того, з моменту набрання законної сили рішенням суду у справі 
№ 947/15244/23 пройшло 90 днів, а відповідне виконавче провадження не було відкритим, що відповідно до частини сьомої статті 158 ЦПК України є додатковою підставою для скасування ухвали Київського районного суду 
м. Одеси від 02 червня 2023 року про забезпечення позову.
6. Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просив суд:
- скасувати заходи забезпечення позову, що вжитті на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2023 року у справі 
№ 947/15244/23;
- виконавчі документи, що видані чи будуть видані на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2023 року у справі 
№ 947/15244/23, визнати такими, що не підлягають виконанню.
7. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2025 року відмовлено ОСОБА_2 у прийнятті до провадження клопотання про скасування заходів забезпечення позову.
8. Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 вже звертався з аналогічним клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, яке ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2024 року було залишено без задоволення та роз`яснено порядок оскарження ухвали суду.
9. Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 03 листопада 
2025 року, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Короткий зміст ухвали апеляційного суду
10. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду 
м. Одеси від 03 листопада 2025 року повернуто скаржнику.
11. Колегія суддів виходила з того, що ухвала Київського районного суду 
м. Одеси від 03 листопада 2025 року про відмову у прийнятті клопотання про скасування заходів забезпечення позову не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
12. У касаційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сітніков М. Р., просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2025 року та ухвалу Одеського апеляційного суду 
від 26 листопада 2025 року, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
13. 15 грудня 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сітніков М. Р., подав касаційну скаргу на ухвалу Київського районного суду 
м. Одеси від 03 листопада 2025 року та ухвалу Одеського апеляційного суду 
від 26 листопада 2025 року.
14. Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2025 року та відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року,витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 947/15244/23, які у лютому 2026 року надійшли до Верховного Суду.
15. Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
16. Підставою касаційного оскарження ухвали апеляційного суду заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм права під час повернення апеляційної скарги.
17. Вказує, що у разі надходження до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд уповноважений на повернення клопотання заявнику без розгляду або ж на прийняття ухвали по суті даного клопотання, а не на відмову у прийнятті клопотання до провадження. На це суд апеляційної інстанції не звернув уваги та безпідставно обмежив заявника у праві на судовий захист.
18. Зауважує, що в апеляційний скарзі вказував, що ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена до апеляційного суду окремо від рішення суду, оскільки вона пов`язана із скасуванням заходів забезпечення позову, що були вжиті під час розгляду справи. Більш того, про можливість оскарження цієї ухвали зазначено в її резолютивній частині.
19. Також звертає увагу на неможливість оскарження ухвали районного суду разом з рішенням суду, оскільки рішення суду набрало законної сили ще 
14 травня 2024 року, а процесуальний строк на його оскарження вже сплив. Натомість клопотання про скасування заходів забезпечення позову обґрунтовано, зокрема наявністю ухвали Господарського суду Одеської області від 28 серпня 2025 року у справі № 916/1736/24, яку прийнято після рішення суду у цій справі.
Відзив на касаційну скаргу не подано
Обставини справи
20. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Накладено арешт на рухоме майно:
- автомобіль марки Mercedes-Benz GLS 400, 2021 року випуску, VIN НОМЕР_1 ;
- автомобіль марки Aston Martin DBX, 2020 року випуску, VIN НОМЕР_2 .
Накладено арешт на частку у розмірі 100% у статутному капіталі 
ТОВ «Автомаксимум» (код ЄДРПОУ 42913317), належну ОСОБА_2 .
Заборонено суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в тому числі, але не виключно: державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, які здійснюють діяльність на території України та іншим суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вчиняти, здійснювати, проводити реєстраційні дії, пов`язані зі зміною складу учасників/засновників ТОВ «Автомаксимум» 
(код ЄДРПОУ 42913317).
Накладено арешт на частку у розмірі 100% у статутному капіталі ТОВ «Автомаксимум груп» (код ЄДРПОУ 43487160), належну ОСОБА_2 .
Заборонено суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в тому числі, але не виключно: державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, які здійснюють діяльність на території України та іншим суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вчиняти, здійснювати, проводити реєстраційні дії, пов`язані зі зміною складу учасників/засновників ТОВ «Автомаксимум груп» (код ЄДРПОУ 43487160).
21. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 листопада 
2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування за невиконання договору про надання послуг у розмірі 290 000 доларів США.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 13 420 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 190 000 грн.
22. Постановою Одеського апеляційного суду від 14 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2023 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення посилання на застосування до спірних правовідносин вимог частини першої статті 1011, частини першої статті 1014, статті 1025 ЦК України, що регулюють договір комісії, та висновки суду з приводу існування між сторонами відносин за договором комісії.
Скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 листопада 
2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 190 000 грн.
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
23. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
24. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
25. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
26. Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 
статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
27. До основних засад судочинства належить, зокрема й забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
28. У частині другій статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
29. У частині першій статті 353 ЦПК України передбачено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
30. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).
31. У рішенні від 17 березня 2020 року № 5-р/2020 Конституційний Суд України звернув увагу на те, що право на апеляційний перегляд справи, визначене пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, є гарантованим правом на перегляд у суді апеляційної інстанції справи, розглянутої судом першої інстанції по суті. Водночас цей конституційний припис не позбавив законодавця повноваження передбачити можливість апеляційного оскарження будь-якого рішення, що його ухвалює суд під час розгляду справи, але не вирішує її по суті, або встановити обмеження чи заборону на оскарження в апеляційному порядку окремих процесуальних судових рішень, якими справа не вирішується по суті. Встановлені обмеження або заборона на оскарження в апеляційному порядку окремих процесуальних судових рішень, якими справа не вирішується по суті, не можуть бути свавільними, а мають застосовуватися з легітимною метою, бути домірними (пропорційними) та обґрунтованими, не повинні порушувати сутність конституційного права особи на судовий захист.
32. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
33. Ухвала суду, яка не зазначена у переліку ухвал, викладеному в частині першій статті 353 ЦПК України, може бути оскаржена окремо від рішення суду, якщо цього вимагає забезпечення права особи на судовий захист. 
З урахуванням основних засад судочинства й необхідності забезпечення права на апеляційний перегляд будь-яка ухвала суду першої інстанції підлягає апеляційному оскарженню або самостійно, або разом із рішенням суду по суті спору. Наведене узгоджується з пунктом «d» статті 3 Рекомендації R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 07 лютого 1995 року на забезпечення того, щоб суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, держави мають відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі. Перелік ухвал, на які апеляційна скарга може бути подана окремо від рішення суду, наведений у частині першій статті 353 ЦПК України (статті 255 ГПК України). Законодавець цілеспрямовано обмежив коло процесуальних питань, результат вирішення яких - ухвали суду - підлягають самостійному апеляційному оскарженню, з огляду на пріоритетність вирішення тих чи інших процесуальних питань. Надання учасникам судового процесу права на апеляційне оскарження всіх ухвал суду першої інстанції окремо від рішення суду незалежно від їх процесуальної суті і значення стало б передумовою для зловживання учасниками справи процесуальними правами та безпідставного затягування розгляду справи, що не відповідало б основним завданням судочинства. Водночас, на переконання Великої Палати Верховного Суду, наведений у частині першій статті 353 ЦПК України (статті 255 ГПК України) перелік судових рішень не є вичерпним: ухвала, зазначена в цій нормі процесуального права, безумовно може бути оскаржена в апеляційному порядку; за відсутності ухвали в зазначеному переліку встановленню та оцінці судом підлягає те, чи перешкоджає ця ухвала подальшому провадженню в справі та/або чи може вона бути оскаржена разом із рішенням суду (тобто чи є в особи, яка подає апеляційну скаргу, можливість поновити свої права в інший спосіб). Тлумачення частини другої статті 352 ЦПК України (статті 254 ГПК України), за яким ухвали підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду лише в разі їх зазначення в переліку, наведеному в частині першій статті 353 ЦПК України (статті 255 ГПК України), є звужувальним; таким, що не враховує випадки, за яких ухвали постановлені вже після ухвалення рішення суду по суті спору або особа з інших причин не має можливості відновити свої права без оскарження ухвали місцевого суду в апеляційному порядку. На користь такого висновку свідчить і той факт, що не всі ухвали суду першої інстанції, щодо яких у процесуальних кодексах є вказівка на можливість їх апеляційного оскарження, зазначені в переліку, викладеному в частині першій статті 353 ЦПК України. Наприклад, відповідно до статті 469 ЦПК України ухвала про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову в задоволенні клопотання з цього питання може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені цим Кодексом; відповідно до частини третьої статті 487 цього Кодексу ухвала суду про відмову у видачі виконавчого листа може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку, встановленому для оскарження рішення суду першої інстанції. Однак зазначені ухвали не згадуються в переліку, що міститься у частині першій статті 353 ЦПК України (див. пункти 25-31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2024 року у справі 
№ 757/47946/19-ц).
34. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з урахуванням висновків Конституційного Суду України при застосуванні норм процесуального права щодо права на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції послідовно сформулювала підхід, в основу якого покладена ідея дотримання конституційного права особи на судовий захист.
Суть цього підходу полягає в тому, що:
1) ухвали, вказівка про можливість оскарження яких прямо зазначена в частині першій статті 353 ЦПК України, є самостійними об`єктами апеляційного оскарження;
2) заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України);
3) ухвали суду, які залежно від їх змісту та стадії процесу не можуть бути оскаржені шляхом включення заперечень до рішення суду, можуть бути оскаржені окремо від рішення, якщо особа, яка подає апеляційну скаргу, не може поновити свої права в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2026 року в справі № 202/18514/13-ц).
35. У розглядуваній справі ухвалою Київського районного суду м. Одеси 
від 03 листопада 2025 року відмовлено ОСОБА_2 у прийнятті до провадження клопотання про скасування заходів забезпечення позову.
36. Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.
37. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду 
м. Одеси від 03 листопада 2025 року повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, згідно з яким апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
38. Апеляційний суд виходив з того, що ухвала Київського районного суду 
м. Одеси від 03 листопада 2025 року про відмову у прийнятті клопотання про скасування заходів забезпечення позову не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.
39. Водночас поза увагою апеляційного суду залишилось те, що до звернення ОСОБА_2 з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову рішенням Київського районного суду м. Одеси 
від 23 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Вказане рішення суду переглянуте в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та набрало законної сили з врахуванням змін, внесених апеляційним судом.
40. Отже, за обставинами справи оскаржена ухвала суду першої інстанції про відмову у прийнятті до провадження клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову постановлена після набрання законної сили рішенням суду першої інстанції.
41. Таким чином, ОСОБА_2 не може оскаржити цю ухвалу разом із рішенням суду (включивши заперечення на ухвалу до апеляційної скарги на рішення суду), а матеріалами справи підтверджена неможливість застосування іншого способу реалізації ОСОБА_2 права на апеляційний перегляд, аніж подання апеляційної скарги на ухвалу суду, незважаючи на її відсутність у переліку, що міститься у частині першій 
статті 353 ЦПК України.
42. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06 березня 2026 року у справі № 761/13612/24.
43. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
44. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
45. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).
46. За цих обставин апеляційний суд зробив помилковий висновок про повернення апеляційної скарги на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, тому оскаржену ухвалу апеляційного суду слід скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сітніков Микита Романович, задовольнити частково.
2. Ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2025 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: 	Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Сердюк В. В. Шипович