КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2026 року справа №320/49843/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-Виробнича Група Український папір" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-Виробнича Група Український папір" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 09.07.2024 №096064 про стягнення штрафу у розмірі 17 000,00 грн.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова винесена передчасно, без повного та всебічного з`ясування обставин справи. 
Позивач зазначає, що транспортний засіб не обладнаний тахографом, у зв`язку з чим водій веде індивідуальну контрольну книжку відповідно до приписів пункту 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.10.2010 № 340. Під час проведення перевірки та розгляду справи відповідача було повідомлено про наявність контрольної книжки, проте посадовими особами Укртрансбезпеки вказаним обставинам не надано належної правової оцінки та не перевірено факт її ведення, а притягнення до відповідальності відбулось виключно з підстав відсутності протоколу перевірки та адаптації тахографа.
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач у наданому суду відзиві наголошує, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач зазначає, що за наявності критеріїв, визначених п. 6.1 Положення № 340 (вантажний автомобіль з повною масою понад 3,5 тонни), встановлення тахографа є обов`язком перевізника, а ведення виключно індивідуальної контрольної книжки можливе лише тоді, коли обов`язок щодо встановлення тахографа відсутній у силу вагових чи дистанційних показників.
У відповіді на відзив позивач заперечив проти доводів відповідача, вказавши на суперечливість його позиції та ігнорування судової практики Верховного Суду, згідно з якою ведення індивідуальної контрольної книжки є допустимою альтернативною формою фіксації робочого часу та часу відпочинку водія у разі відсутності тахографа при здійсненні внутрішніх перевезень.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті 05.06.2024 проведено рейдову перевірку транспортного засобу, що належить ТОВ «ТВГ Український папір», за результатами якої складено Акт № 052622. Підставою для складання акта стало порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутність на момент перевірки протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.
09.07.2024 представником позивача Відповідачу надано клопотання № 137/юр/24 з письмовими доказами щодо відсутності складу правопорушення у зв`язку з веденням водієм індивідуальної контрольної книжки.
Постановою Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті від 09.07.2024 № 096064 до ТОВ «ТВГ Український папір» застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000,00 грн на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Не погоджуючись з зазначеною постановою відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Оцінюючи подані сторонами докази, суд дійшов висновку про обґрунтованості позовних вимог, виходячи з такого.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі — Положення № 103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно з підпунктом 2 пункту 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі — Закон № 2344-III).
Відповідно до ст. 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці. 
Частиною другою статті 48 Закону № 2344-III визначено перелік документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, де передбачено наявність документа, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інших документів, передбачених законодавством.
Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлені Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.10.2010 № 340 (далі — Положення № 340).
Пунктом 6.1 Положення № 340 передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. 
Водночас нормами пунктів 6.2 та 6.3 Положення № 340 визначено альтернативний порядок фіксації робочого часу та часу відпочинку. Зокрема, пунктом 6.3 Положення № 340 чітко встановлено, що водій, який керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).
Порядок улаштування, технічного обслуговування та перевірки тахографів регулюється Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 (далі — Інструкція № 385). Відповідно до приписів розділу III цієї Інструкції, обов`язок щодо проходження перевірки та адаптації тахографа (з отриманням відповідного протоколу) виникає виключно у разі наявності встановленого на транспортному засобі контрольного пристрою (тахографа).
Отже, системний аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що законодавством передбачено альтернативність способів обліку робочого часу та часу відпочинку водіїв при здійсненні внутрішніх перевезень: за допомогою контрольного пристрою (тахографа) або шляхом ведення індивідуальної контрольної книжки водія у разі, якщо транспортний засіб тахографом не обладнаний. Відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа на транспортному засобі, який ним не обладнано, за умови ведення водієм індивідуальної контрольної книжки, не може розцінюватися як відсутність документів, передбачених статтею 48 Закону № 2344-III.
Зазначена правова позиція є усталеною у судовій практиці та узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 19.03.2020 у справі № 820/5034/17, від 11.02.2021 у справі № 820/4614/17 та від 22.09.2021 у справі № 160/7611/20, які в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України підлягають урахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що під час проведення рейдової перевірки 05.06.2024 та складання Акта № 052622 посадовою особою відповідача досліджувався та перевірявся факт наявності та належного ведення водієм позивача індивідуальної контрольної книжки водія, на яку посилався позивач.
Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону. 
Оскільки відповідач як суб`єкт владних повноважень не провів належної перевірки дотримання позивачем режимів праці та відпочинку водіїв за допомогою альтернативного передбаченого законом засобу — індивідуальної контрольної книжки водія, суд дійшов висновку, що висновки відповідача про наявність у діях позивача складу правопорушення є передчасними та необґрунтованими.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач під час розгляду справи не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови та не спростував доводів позивача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За наведених обставин у сукупності, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, адміністративний позов ТОВ «ТВГ Український папір» підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов задовольнити.
2. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 09 липня 2024 року № 096064.
3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-Виробнича Група Український папір" (код ЄДРПОУ 43977041) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.