Справа № 643/9338/26
Провадження № 2/643/6442/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
09.07.2026   м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Броницької М.В.,
за участю секретаря судових засідань Старини С.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
встановив:
07.05.2026 позивач ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в особі директора Марії ТКАЧЕНКО звернулося в суд з позовом до  ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором № 591056325 від 05.08.2019 в розмірі 65 683,72 грн, 16 000,00 грн понесених витрат на правову допомогу та сплачений за подання позову судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 05.08.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 був укладений Договір № 591056325, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 45 200,00 грн, а позичальник зобов`язувався повернути використану суму в строк до 05.04.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 18,99%.
Кредитодавець виконав договірні зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти. Зі своєї сторони позичальник не виконав належним чином договірні зобов`язання щодо повернення у встановлений законом строк кредитних коштів та процентів.
Рішенням загальних зборів АТ «АЛЬФА-БАНК» від 18.08.2022 найменування банку було змінено на АТ «СЕНС БАНК».
17.05.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» було укладено договір № 2, відповідно до якого АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 591056325.
18.05.2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» уклало з ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Договір № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 591056325.
10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 591056325.
Позивач зазначає, що загальний розмір заборгованості відповідача по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 591056325 від 05.08.2019 станом на день формування позову становить 65 683,72 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) становить 35 193,88 грн; заборгованість за нарахованими на дату відступлення права вимоги процентами – 26 924,67 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами – 400,00 грн; інфляційні збитки – 2 349,45 грн; нараховані 3 % річних – 815,72 грн.
Оскільки відповідач не погашає боргові зобов`язання, тому позивач з метою захисту своїх прав та законних інтересів змушений звернутися до суду із даним позовом.
Ухвалою судді Салтівського районного суду міста Харкова від 11.05.2026 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Скерована повторно на адресу відповідача судова повістка з відміткою за 08.07.2026 повернулася на адресу суду. 
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.
Таким чином, відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву, проте своїм право на подачу відзиву відповідач не скористався.
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
18.06.2026 через канцелярію суду за вх. № 38571/26 надійшло клопотання позивача про долучення доказів, при якому позивачем долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 591056325 від 05.08.2019, меморіальний ордер за вказаним кредитним договором та виписку про рух коштів. Просив суд поновити строк для подачі доказів.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 09.07.2026 постановлено провести заочний розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, відповідно до частини другої ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно норми ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінивши кожен наявний у матеріалах справи доказ на предмет його належності, допустимості, достовірності, а усі докази в сукупності та взаємозв`язку - на предмет їх достатності, суд встановив відповідні обставини, які вказують на характер кредитно-факторингових правовідносин між сторонами, врегламентованих відповідними цивільно-правовими нормами, які підлягають застосуванню.
Судом встановлено, що 05.08.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 був укладений Договір № 591056325, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 45 200,00 грн, а позичальник зобов`язувався повернути використану суму в строк до 05.04.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 18,99% (а.с. 6-8). Договором сторони погодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який відповідач підписала власноручним підписом.
Деталі погоджених сторонами договору умови кредитування знайшли своє відображення у Паспорті споживчого кредиту, про ознайомлення з якими відповідач підтвердила власноручним підписом (а.с. 9). 
Відповідно до меморіального ордеру № 4138366 від 05.08.2019, сума кредиту в розмірі 45 200,00 грн була наданий отримувачу ОСОБА_1 шляхом зарахування на гривневий рахунок, відкритий на її ім`я в АТ «СЕНС БАНК» (а.с. 109).
Тобто кредитодавець виконав договірні зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти. 
Судом досліджено наявну у матеріалах справи виписку по рахунку № НОМЕР_1 за період з 05.08.2019 по 17.05.2021, з якої вбачається, що відповідач користувалася наданими їй кредитними коштами, вчиняла відповідні банківські операції (а.с. 104-108).
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за відповідний день операцій. 
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а відтак є належними доказами на підтвердження факту наявності заборгованості позичальника перед кредитодавцем. 
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, зазначивши, що виписка з позичкового рахунку є підтвердженням видачі кредиту. 
Рішенням загальних зборів АТ «АЛЬФА-БАНК» від 18.08.2022 найменування банку було змінено на АТ «СЕНС БАНК». Нормою ч. 3 ст. 82 ЦПК України врегламентовано, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, в АТ «СЕНС БАНК» утворилася дебіторська заборгованість, яка відповідно до наданого суду розрахунку станом на 17.05.2021 складала 62 518,55 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) становить 35 193,88 грн; заборгованість за нарахованими на дату відступлення права вимоги процентами – 26 924,67 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами – 400,00 грн (а.с. 110).
Судом встановлено, що в у подальшому, а саме 17.05.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 591056325 (а.с. 13-18).
Також 18.05.2021 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» уклало з ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 591056325 (а.с. 23-31).
Встановлено, що кожен із зазначених договорів факторингу містив умову, котра передбачала право Фактора на наступне відступлення Права Вимоги третім особам. 
Відтак 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 591056325 (а.с. 43-55).
Пунктом 5.2 Договору № 10-01/2023 сторони домовилися, що права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором Новому кредитору в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників згідно Додатку 4 до Договору. 
Пунктом 5.4 Договору № 10-01/2023 сторони домовилися, що до Нового кредитора переходять права Первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Акт приймання-передачі Реєстру боржників згідно Додатку 4 до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 було підписано сторонами 10.01.2023 (а.с. 51).
Судом досліджено наявний у матеріалах справи Реєстр боржників, у котрому за порядковим номером 13718 ідентифікується контрагент ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , загальна сума заборгованості якої становить 65 683,72 грн (а.с. 52).
Позивач зазначає, що загальний розмір заборгованості відповідача по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 591056325 від 05.08.2019 станом на день формування позову становить розмір заборгованості боржника перед попереднім фактором, що згідно наявного у матеріалах справи розрахунку останнього становить 65 683,72 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) становить 35 193,88 грн; заборгованість за нарахованими на дату відступлення права вимоги процентами – 26 924,67 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами – 400,00 грн; інфляційні збитки – 2 349,45 грн; нараховані 3 % річних – 815,72 грн (а.с. 11). 
Тотожна сума заборгованості відповідача зазначена у розрахунку позивача, що додається до позову (а.с. 69).
Правильність розрахунків заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростована.
Разом з тим суд враховує, що відповідно до положень пункту 18 ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, судом приймається до уваги розрахунок заборгованості АТ «СЕНС БАНК» без врахування інфляційних втрат та пені, котра станом на 17.05.2021 складала 62 518,55 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) становить 35 193,88 грн; заборгованість за нарахованими на дату відступлення права вимоги процентами – 26 924,67 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами – 400,00 грн (а.с. 110).
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно норм ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх договірних зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором № 591056325 від 05.08.2019, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. 
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, доказів того, що відповідач виконав належним чином взяті на себе зобов`язання як до так і після відступлення права вимоги, сплатив грошові кошти у рахунок погашення заборгованості, суду не надано, кожен аргумент позивача знаходить своє підтвердження наявними у матеріалах справи доказами та не спростований доводами відповідача, беручи до уваги Прикінцеві та перехідні положення цивільного закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а відтак наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення кредитної заборгованості у розмірі 62 518,55 грн.
При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) від 02.06.2014 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження розміру витрат на правову допомогу у матеріалах справи наявна копія Договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 (а.с. 63-66); копія Заявки на надання юридичної допомоги № 101 від 02.03.2026 на загальну суму 16 000,00 грн (а.с. 41); копія Витягу з Акту № 20 про надання юридичної допомоги від 31.03.2026 на загальну суму послуг 16 000,00 грн (а.с. 42).
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Дана законодавча норма відображена у висновку, сформованому Верховним Судом у постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц, який в продовження виснував, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20.05.2026 у справі № 911/969/24, за відсутності клопотання сторони про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, яка підлягає розподілу між сторонами, відсутні правові підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат.
В матеріалах справи відсутня позиція відповідача щодо заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу, документи на підтвердження вказаних витрат подані суду, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 662,40 грн (а.с. 70).
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 263-267, 279, 280-283, 354-355 ЦПК України, суд -
ухвалив:
Позов задоволити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором № 591056325 від 05.08.2019 у сумі 62 518 (шістдесят дві тисячі п`ятсот вісімнадцять) гривень 55 копійок, з яких: 35 193,88 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 26 924,67 грн - заборгованість за нарахованими на дату відступлення права вимоги процентами; 400,00 грн - заборгованість за пенею та/або штрафами.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» понесені витрати на правову допомогу в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»сплачений за подання позову судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», код ЄДРПОУ 44276926, 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя М.В. Броницька