154/1953/26 
2-а/154/19/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2026 року Володимирський міський суд Волинської області у складі:
головуючого - судді Лутая А.М.,
за участю: секретаря судового засідання – Бойко К.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, 

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 13.05.2026 звернувся до Володимирського міського суду Волинської області з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 07167527 від 09.05.2026, винесену інспектором Шептицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Левусь В.Р., та закрити провадження у справі. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що під час зупинки інспектор Левусь В.Р. не надав йому жодних доказів правопорушення, посилаючись на технічні несправності, чим порушив ст. 268 КУпАП. Винесення постанови без пред`явлення відеофіксації є незаконним. Інспектор перебував без нагрудного знака та бодікамери, що суперечить ст. 20 Закону «Про Національну поліцію». 
Також вказав, що у день події він перебував у стані значного емоційного хвилювання. Вдома раптово помер домашній улюбленець (кіт) з симптомами, що викликали підозру на небезпечне захворювання (сказ). Оскільки вдома перебувала його мама, яка залишилася з мертвою твариною наодинці, він був змушений терміново повертатися додому для забезпечення безпеки близької людини та проведення санітарних заходів. Його увага була зосереджена на безпеці руху, і він впевнений, що не створив жодної аварійної ситуації. Стан його здоров`я та уважність дозволяли безпечно керувати транспортним засобом, і він не створив жодних перешкод іншим учасникам руху. Факт його емоційного стану підтверджується перепискою з близькими особами, що була здійснена за кілька годин до інциденту. Зауважив, що дана ділянка дороги є Т-подібним перехрестям, де напрямок "прямо" фізично відсутній. Він рухався по головній дорозі, не перетинаючи роздільних смуг та не створюючи перешкод іншим учасникам руху. Враховуючи конфігурацію перехрестя, його маневр був прогнозованим для інших водіїв, а гіпотетично можлива відсутність сигналу покажчика повороту (яка не була належним чином зафіксована інспектором) жодним чином не вплинула на безпеку дорожнього руху. Крім того, йому не було вручено копію постанови на місці (порушення ст. 285 КУпАП) 
Ухвалою суду від 15.05.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху та позивачу надано строк для усунення його недоліків.
Ухвалою суду від 26.05.2026 вказану позовну заяву, після усунення її недоліків, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті з викликом сторін. 
Ухвалою суду від 30.06.2026 відповідача ОСОБА_2 замінено на належного відповідача — Головне управління Національної поліції у Львівській області. 
10 липня 2026 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву ОСОБА_1 де зазначено, що відповідно до постанови серії ЕНА № 7167527 від 09.05.2026 встановлено, що 09.05.2026 о 19:17год., по вул. Б.Хмельницького, 21, м.Шептицький, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Astra», н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2. (б) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.
Представник відповідача вважає вказану постанову законною, обґрунтованою і такою, що не підлягає скасуванню, а адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року зазначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. Як зазначено у пункті 1 частини першої статті 18 цього Закону, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського. Як зазначено у пункті 11 частини першої статті 23 цього Закону, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до пункту 1 розділу І «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, зазначено, що ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі — поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Згідно абзацу другого пункту 4 розділу І цієї Інструкції зазначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121?, 121?, частинами першою і другою статті 121?, частиною першою статті 123, статтями 124?, 125, частиною першою статті 122, статтями 124?, 125, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128–129, частиною першою статті 132?, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133?, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152? КУпАП поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах.
Згідно Розділу ІІІ цієї Інструкції зазначено:
1. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
2. Постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121?, 121?, частинами першою і другою статті 121?, частиною першою статті 123, статтями 124?, 125, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128–129, частиною першою статті 132?, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133?, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152? КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.
3. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 222 КУпАП.
4. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.
5. Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. 
6. Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.
7. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, визначених у статті 247 КУпАП.
8. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).
9. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складання протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.
10. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно Розділу IV цієї Інструкції зазначено:
1. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
2. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.
3. По справі про адміністративне правопорушення виноситься одна з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; 
5. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
За наявності технічної можливості після винесення постанови в електронній формі у вигляді стрічки на мобільному логістичному пристрої відображається двовимірний штрих-код (QR-код), що містить інформацію з реквізитами для сплати штрафу.
Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП).
У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).
6. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі.
Як зазначено у ч. 2 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, порушення правил руху транспортних засобів на проїзній частині, користування освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення Правил навчальної їзди, — тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Представник відповідача вважає, що вищевказані вимоги нормативно-правових актів були дотриманні інспектором ВРПП Шептицького РВП ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Віталієм Левусь при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7167527 від 09.05.2026 відносно громадянина ОСОБА_1 .
Також вказує, що згідно п.п.9.2 ПДР України — водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Відповідно до п.9.4 ПДР України, а саме «Подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50–100 м у населених пунктах і за 150–200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху».
Таким чином сторона відповідача вважає, що позивач подаючи позовну заяву, щодо скасування постанови бажає уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.
Звертає увагу суду на те, що оскаржувана постанова згідно наказу МВС «Про затвердження інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» від 18.12.2026 №1026 — строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БПЛА, становить 30 діб. Виходячи із цього відеозапис не є збереженим. Оскільки відповідачу (ГУНП у Львівській області) не був відомий намір позивача скасувати постанову, та про необхідність збереження такого відеозапису з відеореєстратора того дня.
Зважаючи на викладене представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. 
16.07.2026 до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив, де він зокрема зазначив, що не визнавав та не визнає факту неподачі сигналу світловим покажчиком повороту 09.05.2026. Разом із відзивом відповідач не подав жодного належного доказу фактичного вчинення ним правопорушення. Відсутність відеозапису не є доказом його вини і не може перекладати обов`язок доказування з поліції на позивача. Під час розгляду справи на місці він прямо просив інспектора Левуся В.Р. ознайомити його з відеозаписом, який мав би підтверджувати інкриміноване порушення. Інспектор повідомив про технічні несправності та зазначив, що відповідний матеріал буде надано під час судового розгляду. Саме тому він обґрунтовано очікував, що поліція збереже цей матеріал і подасть його суду.
Зважаючи на викладене позивач просив не брати до уваги твердження відзиву, задовольнити його позовні вимоги, скасувати постанову серії ЕНА №7167527 від 09.05.2025 та закрити провадження у справі. 
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача в судове засідання також не з`явився за невідомими суду причинами, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. 
Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Встановлено, що 09 травня 2026 року інспектором Шептицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Левусь В.Р. винесена постанова серії ЕНА № 7167527 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої 09.05.2026 о 19:17, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «OPEL ASTRA”, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Хмельницького, в м. Шептицький, в порушення п.9.2. «б» ПДР України, при повороті не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку. 
Відповідно до вказаної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та інше. 
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Унормуванням статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст.213 КУпАП органи (посадові особи) Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення.
Згідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.2 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Отже, оскаржуване рішення прийнято уповноваженою на те особою.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України (ч.1 ст.246 КУпАП).
За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами. .
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Слід вказати про те, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Отже, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен довести фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справа № 463/1352/16-а.
Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Як вбачається з оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, за порушення ним п.9.2. «б» ПДР України, оскільки він керуючи транспортним засобом при повороті не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.
Відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку встановлена частиною 2 статті 122 КУпАП, санкція якої передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510,00 грн).
Разом із тим відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував викладені в оскаржуваній постанові обставини та факт вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення.
Матеріали справи не містять відеозапису події, показань свідків або інших об`єктивних доказів, які б безпосередньо підтверджували факт неподачі позивачем сигналу покажчиком повороту.
Посилання відповідача на те, що відеозапис не зберігся у зв`язку зі спливом строку його зберігання, не звільняє суб`єкта владних повноважень від обов`язку довести правомірність оскаржуваного рішення належними та допустимими доказами.
Відсутність доказів, які підтверджують факт адміністративного правопорушення, за наявності заперечень позивача щодо самого факту його вчинення, не дає суду підстав вважати вину позивача доведеною.
За таких обставин суд доходить висновку, що відповідач не виконав покладений на нього обов`язок доказування правомірності оскаржуваної постанови та не довів фактичних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене суд вважає за необхідне скасувати постанову серії ЕНА № 7167527 від 09 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з недоведеністю факту вчинення позивачем інкримінованого правопорушення.
Враховуючи повне задоволення позову, на підставі положень частини четвертої статті 139 КАС України, суд стягує з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 523,48 грн.
Керуючись ст.ст.2, 5, 6, 9, 79, 90, 241-246, 286 КАС України, суд 

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕНА № 07167527 від 09.05.2026, винесену інспектором Шептицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Левусь В.Р., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 гривень.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції України у Львівській області на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 523,48грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. 
Копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи. 

Головуючий А.М.Лутай