465/3698/26
2/465/3822/26

РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)

24.07.2026 року         м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Баран О.І.,
за участі секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом 
позивач: Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (код ЄДРПОУ: 14360080, місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11), 
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , 
місце проживання: АДРЕСА_1 , 
засоби зв`язку: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 
має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС),
предмет позову: стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
20 квітня 2026 року уповноважений представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.04.2021 у розмірі 27 370,80 грн, що складається із:
22 635.09 грн - заборгованості за кредитом;
4 735,71 грн - заборгованості за відсотками.
Відповідач, маючи зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» у системі ЄСІТС, 21.04.2026 о 01:34:39 отримав в електронному вигляді реєстраційну картку вхідного документа від 20.04.26 по справі № 465/3698/26, а також прикріплені файли (а.с. 72-73). 
Позов мотивовано приєднанням ОСОБА_1 12.04.2021 до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» (A-Банку) з метою укладання кредитного договору та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у Анкеті-Заяві. Відповідач зобов`язання за указаним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 18.04.2026 становила 27 370,80 грн, з яких: 
22 635,09 грн - заборгованості за кредитом;
4 735,71 грн - заборгованості за відсотками. 
Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість в розмірі 27 370,80 грн. 

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.04.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 78-79).
Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 15.06.2026 указану позовну заяву залишено без руху, встановлено процесуальний строк для усунення недоліків зазначених в мотивувальній частині ухвали (а.с. 93-94).
На виконання вимог ухвали представником позивача, 22.06.2026 (вх.№20271/26) подано заяву про усунення недоліків (а.с. 96-102).
Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 24.06.2026 розгляд справи продовжено, та призначено судове засідання з розгляду справи по суті 24.07.2026 (а.с. 103).
Відповідач у встановлений строк правом на подання відзиву не скористався, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не надав.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У чергове судове засідання, призначене на 24.07.2026, сторони не з`явились.
У прохальній частині позову, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, представник позивача просив про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 5 зворот).
Відповідач, маючи зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» у системі ЄСІТС, про час і місце проведення судових засідань неодноразово повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку від 24.04.2026, 30.05.2026 та 25.06.2026 (а.с. 81, 83 зворот, 89 зворот, 103а, 104 зворот).
Крім цього, усі повідомлення про час і місце судових засідань неодноразово (21.04.2026, 22.04.2026, 28.05.2026, 25.06.2026) доставлені відповідачу до електронної скриньки (а.с. 80, 84 зворот, 91, 106).
Для належного повідомлення відповідача про час і місце судових засідань, суд також вжив заходів для направлення йому SMS-повідомлення та повідомлення у додаток «Viber», які йому також доставлено 22.04.2026, 28.05.2026 (а.с. 84, 90).
Відтак, судом виконано покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд та створено всі можливості для належної реалізації відповідачем своїх процесуальних прав і обов`язків. Однак, він такими не скористався, відзиву на позовну заяву не подав та допустив повторну неявку, при цьому заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Суд, з`ясувавши доводи на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом. 
Судом встановлено, що згідно із Анкети-Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 12.04.2021 вбачається, що відповідач ( ОСОБА_1 ), ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, Паспортом споживчого кредиту та до укладення Угоди з АТ «Акцент-банк» виявив бажання приєднатися до них, указавши свої персональні дані (рік народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт серії і номер НОМЕР_3 , виданий 4613, місце проживання: АДРЕСА_1 , працевлаштований офіційно, фінансовий номер телефону: НОМЕР_2 ) (а.с.17). 
Відповідач погодився, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, про що банк повідомляє шляхом надсилання повідомлень каналами обслуговування. Відповідач визнає, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису. Відповідач підтверджує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнає, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису (а.с. 17).
Анкета-Заява підписана відповідачем 12.04.2021 о 15 год. 53 хв.
Також відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту «Кредитна карта» (а.с. 18).
У паспорті споживчого кредиту визначені основні умови кредитування з використанням кредитної картки, а саме: 
тип кредиту: поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання; 
суму/ліміту кредиту до 200 000,00 грн (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит); 
строк кредитування 240 місяців з правом автоматичного продовження; мета отримання кредиту на споживчі потреби; 
пільгову процентну ставку 0,000001%;
базову процентну ставку 40,80 % на рік, 
тип процентної ставки - фіксований; 
загальні витрати за кредитом 51571,06 грн, які розраховано, виходячи з суми кредитного ліміту 25 000,00 грн, погашення якого відбулося мінімальними обов`язковими платежами; 
орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 76 571,06 грн; 
реальну річну процентну ставку 49,34 % тощо (а.с. 18).
Довідкою за картами підтверджується, що відповідачу відкрито рахунок № НОМЕР_4 та видано наступні картки:
№ НОМЕР_5 , строком дії до березня місяця 2027 року.
№ НОМЕР_6 , строком дії до грудня місяця 2031 року.
№ НОМЕР_7 , строком дії до грудня місяця 2031 року.
№ НОМЕР_8 , строком дії до жовтня місяця 2027 року. (а.с. 46).
З довідки за лімітами, виданої АТ «А-Банк» вбачається, що сума кредитного ліміту відповідачу збільшувалась, востаннє 17.07.2025 до 22 700 грн. (а.с. 45).
Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором б/н від 12.04.2021, укладеного між АТ «А-БАНК» та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 18.04.2026 його заборгованість становить 27370,80 грн та складається із: 
загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 22 635,09 грн,
загального залишку заборгованості за процентами 4 735,71 грн (а.с. 7-16).
З Виписки по картці ОСОБА_1 за період 12.04.2021 - 18.04.2026 встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами; сума витрат за зазначений період становила 285804,96 грн, сума зарахувань 275523,70 грн, сума комісії 498,34 грн, сума кешбеку 171,89 грн (а.с. 19-44).
Випискою по картці відповідача підтверджується, що ОСОБА_1 активно користувався банківським рахунком та картками, що видавались йому, як платіжний засіб дебетно-кредитного типу в споживчих цілях шляхом зняття готівки, погашення заборгованості, поповнення абонентського номера телефону, указаного як його фінансовий (НОМЕР_2), тощо (а.с.19-44). 
АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 можливість розпоряджатися кредитними коштами, що підтверджується випискою по картці та розрахунком заборгованості, але відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно із розрахунком позивача станом на 18.04.2026 становить 27 370,80 грн, що складається із:
22 635.09 грн - заборгованості за кредитом;
4 735,71 грн - заборгованості за відсотками.
Станом на день розгляду справи доказів належного виконання відповідачем зобов`язання за Договором не надано. 
Оцінка суду
Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
На підставі статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти
Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Суд дійшов висновку, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору. Після підписання Договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки.
Суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем оспорювався чи визнавався недійсним.
З урахуванням принципу тлумачення «favor contractus» (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі №607/11746/17 (провадження № 61-18730св20).
Як вказано у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) тлумачення ст. 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право -обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Верховний Суд у постанові від 30.11.2022 у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №200/5647/18, від 28.10.2020 у справі №760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі №278/2177/15-ц, від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц, від 07.12.2022 у справі №298/825/15-ц.
Суд вважає доведеним факт надання Банком грошових коштів (кредиту) відповідачу. 
За змістом наявної виписки відповідач отримав кредитні кошти, користувався ними та частково виконував зобов`язання щодо їх повернення.
Згідно з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.
З огляду на надання відповідачу грошових коштів, суд вважає, що договір укладений відповідачем, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його часткового виконання сторонами (постанова Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі справа №926/2308/19).
За змістом висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 25 січня 2023 року у справі №209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.
Із вказаного слідує, що доведення факту повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, є обов`язком відповідача, як позичальника, а не позивача, чого зроблено при розгляді даної справи не було.
Будь-яких даних, що відповідач у добровільному порядку в повному обсязі погасив нараховану заборгованість за кредитним договорам матеріали справи не містять.
Відтак, відповідач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження погашення ним заборгованості та спростування доводів представника позивача про її наявність.
Оскільки станом на день розгляду справи борг за кредитним договором відповідачем не повернуто, відзиву на позов на надано, розмір заборгованості не спростовано, альтернативного розрахунку суду не надіслано, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено 2 662, 40 грн. судового збору (а.с. 65, 71), який підлягає стягненню з відповідача. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, 

у х в а л и в:
Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 27 370 (двадцять сім тисяч триста сімдесят) гривень 80 копійок заборгованості за кредитним договором б/н від 12.04.2021 та 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок витрат по сплаті судового збору. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної чинності, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Повний текст рішення складено 24.07.2026.

Суддя: Баран О.І.