ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року 
м. Київ
cправа № 925/1817/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І. М. (головуючого), Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Керівника Черкаської обласної прокуратури 
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2026
у справі за позовом Заступника керівника Черкаської обласної прокуратури,
в інтересах держави, в особі: Міністерства освіти і науки України, 
до: 1. Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького,
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут",
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 262 391,49 грн

1. Короткий зміст позовних вимог та ухвалених судових рішень за результатом їх розгляду

1.1. До Господарського суду Черкаської області з позовом звернувся заступник керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України до Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького та товариства з обмеженою відповідальністю Черкасиенергозбут про: визнання недійсними додаткові угоди № 1 від 05.01.2022, № 2 від 30.08.2022, № 3 від 15.09.2022, № 4 від 10.10.2022, № 5 від 11.10.2022 до договору № 71011000255 про закупівлю електричної енергії від 05.01.2022, укладеного між Черкаським національним університетом імені Богдана Хмельницького та Товариством з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут"; стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Черкасиенергозбут на користь Міністерства освіти і науки України коштів у сумі 262 391 грн 49 коп.

1.2. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 22.05.2024 у справі 
№ 925/1817/23 позов задоволено частково, визнано недійсними додаткові угоди № 2 від 30.08.2022, № 3 від 15.09.2022, № 4 від 10.10.2022, № 5 від 11.10.2022 до договору № 71011000255 про закупівлю електричної енергії від 05.01.2022, укладеного між Черкаським національним університетом імені Богдана Хмельницького та товариством з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" на користь Міністерства освіти і науки України - 232 776,93 грн. Стягнуто з Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького на користь Черкаської обласної прокуратури 5 368,00 грн судового збору. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" на користь Черкаської обласної прокуратури 8 859,51 грн судового збору. В решті позовних вимог відмовлено. 

1.3. Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" та Заступник керівника Черкаської обласної прокуратури звернулись до Північного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.

2. Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції

2.1. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2026 (колегія суддів у складі: Тарасенко К.В., Тищенко А.І., Коробенка Г.П.) клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" задоволено. Зупинено апеляційне провадження у справі № 925/1817/23 до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-78/2026(178/26) за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" зі змінами.

2.2. Мотивуючи вказану ухвалу суд апеляційної інстанції виходив з того, що положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", порушенням яких мотивовано позовні вимоги, перевіряються Конституційним Судом України на відповідність Конституції України у справі № 3-78/2026 (178/26), що у свою чергу свідчить про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи № 925/1817/23 до розгляду справи № 3-78/2026 (178/26) в порядку конституційного провадження. 

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. У касаційній скарзі прокурор просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2026 у справі 
№ 925/1817/23 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-78/2026 (178/26) за конституційною скаргою ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС".

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. В обґрунтування касаційної скарги прокурор зазначає, що ухвала постановлена із порушенням норм процесуального права (статті 236, пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України). У касаційній скарзі покликається на правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2025 у справі № 990/244/23, від 18.11.2020 у справі № 4819/49/19 та постановах Верховного Суду від 09.06.2026 у справі № 918/918/25, від 16.06.2026 у справі № 910/4867/24, ухвалі від 02.07.2026 у справі № 922/2295/25.

4.2. Прокурор вказує про те, що розгляд Конституційним Судом України питання конституційності положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" не підпадає під визначення "обставин", які встановлюються іншим судом, а стосується виключно застосування норми права до спірних відносин. А відтак, відкриття конституційного провадження не може бути підставою для зупинення провадження у справі № 925/1817/23, оскільки на цей час приписи пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" є чинними та підлягають застосуванню до спірних правовідносин, крім того, перша додаткова угода, що оскаржується укладена на підставі пункту 7 частини п`ятої статті 41 Закону.

4.3. Практика Великої Палати Верховного Суду щодо прямої (перспективної) дії рішення Конституційного Суду України є сталою.

4.4. Зважаючи на те, що правовідносини з виконання спірного договору були завершені на момент звернення прокурора з позовом до суду, рішення Конституційного суду України у справі № 3-78/2026 (178/26) не поширюватиметься на спір у справі № 925/435/26.

5. Доводи інших учасників справи 

5.1. Відповідачем 2 подано відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити повністю у задоволенні касаційної скарги, а ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2026 у справі № 925/1817/23 залишити без змін.

5.2. Вказаний відзив мотивовано наступим:

- відповідач 2 зазначає про те, що хоча пункт 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" у редакції, яка встановлювала 10 % бар`єр за весь час дії договору про закупівлю, втратила чинність, проте рішення Конституційного Суду України у справі № 3-78/2026(178/26) за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" матиме вирішальне значення для вирішення даної справи № 925/1817/23, оскільки надасть можливість встановити якість такої норми, що спричинила неправильне її тлумачення Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 та у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24;

- відповідач 2 вказує про те, що рішення Конституційного Суду України у справі № 3-78/2026(178/26) за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі» безпосередньо вплине на прийняття рішення у даній справі, оскільки у випадку підтвердження неконституційності пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції на час укладення оскаржуваних додаткових угод), суд, з урахуванням практики ЄСПЛ буде зобов`язаний покласти негативні наслідки дефекту такої норми на Державу, а не на ТОВ "Черкасиенергозбут";

- за твердженням відповідача 2, Північний апеляційний господарський суд у справі № 925/1817/23 позбавлений процесуальної можливості самостійно вирішити питання відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції Закону № 922-VIII) у зв`язку з непідвідомчістю даного питання господарським судам;

- відповідач 2 зазначає про те, що до висновку про необхідність зупинення провадження у подібних справах до прийняття рішення Конституційного Суду України у справі № 3-78/2026(178/26) дійшов і Верховний Суд в ухвалі від 04.06.2026 у справі № 927/1704/23.

5.3. Позивачем подано заяву, в якій вважає доводи касаційної скарги підрозділу прокуратури на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2026 в цілому слушними та такими, що можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції та просить задовольнити касаційну скаргу.

6. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

6.1. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

6.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
7. Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

7.1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.2. Предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції про зупинення провадження у справі.

7.3. Перевіряючи правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм права при ухваленні оскаржуваної ухвали, Верховний Суд зазначає таке.

7.4. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, враховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

7.5. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених скаржником і які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

7.6. Так, у касаційній скарзі прокурор посилається на те, що ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню. Отже, предметом касаційного перегляду є перевірка правильності застосування апеляційним господарським судом пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України.

7.7. Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

7.8. Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин, що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення.

7.9. Водночас зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом.

7.10. Порядок і умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний і має право зупинити провадження у справі.

7.11. Суд виходить із того, що під час постановлення оскаржуваної ухвали апеляційний господарський суд керувався положеннями пункту 5 частини першої статті 227 цього Кодексу.

7.12. Пунктом 5 частини першої статті 227 ГПК України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

7.13. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

7.14. Верховний Суд неодноразово зазначав, що за змістом пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

7.15. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає в тому, що господарський суд не має права самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин (див. постанови Верховного Суду від 28.04.2026 у справі № 910/8362/24, від 16.04.2026 у справі № 916/4765/24, від 13.03.2026 у справі № 926/428/23).

7.16. Пов`язаною зі справою, яка розглядається, є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

7.17. Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте мають значення для розгляду справи, провадження в якій зупиняється (див. постанови Верховного Суду від 28.05.2026 у справі № 911/633/25, від 02.04.2026 у справі № 912/1885/24, від 12.02.2026 у справі № 910/15595/24).

7.18. Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати, як пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

7.19. У постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зробив, зокрема, такі висновки: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.

7.20. Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

7.21. Як вже зазначено вище, в цій справі заступник керівника Черкаської обласної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України до Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького та Товариства з обмеженою відповідальністю Черкасиенергозбут про: визнання недійсними додаткові угоди № 1 від 05.01.2022, № 2 від 30.08.2022, № 3 від 15.09.2022, № 4 від 10.10.2022, № 5 від 11.10.2022 до договору № 71011000255 про закупівлю електричної енергії від 05.01.2022, укладеного між Черкаським національним університетом імені Богдана Хмельницького та товариством з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут"; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" на користь Міністерства освіти і науки України коштів у сумі 262 391 грн 49 коп.

7.22. Правовими підставами позовних вимог прокурор визначив, зокрема, що спірні правочини суперечать Закону України "Про публічні закупівлі", підлягають визнанню недійсними, а грошові кошти в сумі 262 391 грн 49 коп. слід стягнути з другого відповідача на користь позивача на підставі частини першої статті 670 ЦК України.

7.23. Суд першої інстанції ухвалив рішення по суті спору, яким, зокрема, позов прокурора задовольнив частково; визнав недійсними додаткові угоди № 2 від 30.08.2022, № 3 від 15.09.2022, № 4 від 10.10.2022, № 5 від 11.10.2022 до договору № 71011000255 про закупівлю електричної енергії від 05.01.2022, укладеного між Черкаським національним університетом імені Богдана Хмельницького та товариством з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут". Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" на користь Міністерства освіти і науки України - 232 776,93 грн. В решті позовних вимог відмовив. 

7.24. Водночас оскаржуваною ухвалою суду апеляційної інстанції вирішено зупинити апеляційне провадження за апеляційними скаргами прокурора та відповідача 2 на рішення суду першої інстанції до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-78/2026(178/26) за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" зі змінами, на підставі пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України.

7.25. Так, постановляючи ухвалу, суд апеляційної інстанції керувався тим, що в провадженні Конституційного Суду України перебуває конституційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 року № 922-VIII зі змінами.

7.26. Зупиняючи апеляційне провадження суд апеляційної інстанції виснував про неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, оскільки, за висновком суду, положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", порушенням яких мотивовано позовні вимоги, перевіряються Конституційним Судом України на відповідність Конституції України у справі № 3-78/2026 (178/26), що у свою чергу свідчить про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи № 925/1817/23 до розгляду справи № 3-78/2026 (178/26) в порядку конституційного провадження.

7.27. Тобто, за висновками суду, перегляд в апеляційному порядку рішення Господарського суду Черкаської області від 22.05.2024 у цій справі є неможливим без остаточного вирішення Конституційним Судом України конституційної скарги, зокрема, щодо конституційності положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

7.28. Колегія суддів із урахуванням доводів скаржника першочергово зазначає, що, за положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.

7.29. Отже, предметом розгляду та дослідження у цьому спорі можуть бути виключно встановлені обставини, пов`язані з правомірністю та доведеністю збільшення ціни за одиницю товару, наявність підстав які передбачають внесення змін до договору укладеного в межах публічної закупівлі. 

7.30. Слід також враховувати, що за приписами частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

7.31. Аналогічні за змістом положення щодо строку втрати чинності актом (його окремими положеннями) містяться також у частині першій статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 № 2136-VIII.

7.32. Отже, правова позиція Конституційного Суду України, в разі ухвалення такого рішення, щодо неконституційності приписів пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" за загальним правилом матиме пряму дію у часі і може бути застосована до правовідносин, що виникли або принаймні тривали після ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення.

7.33. Наведеного суд апеляційної інстанції не врахував.

7.34. Також зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що зупиняючи провадження в цій справі, апеляційний господарський суд жодним чином не мотивував та не аргументував як об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України за вказаною конституційною скаргою, так і в частині неможливості здійснення ним перевірки законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції відповідно до викладених у ньому висновків, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи та наявні у справі докази. 

7.35. Верховний Суд наголошує, що за загальними правилами метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте мають значення для розгляду справи, провадження у якій зупиняється. За змістом вищевказаного пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

7.36. Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

7.37. Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

7.38. Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення (частини четверта, шоста статті 75 ГПК України).

7.39. Під час надання оцінки доводам, наведеним у відзиві на касаційну скаргу, Суд ураховує і означене в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.08.2026 у справі № 910/11553/25 та правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02.09.2026 у справі № 912/473/25, від 15.07.2026 у справі № 918/1236/25 щодо питання зупинення провадження у справі до ухвалення рішення Конституційним Судом України у відповідному конституційному провадженні.

7.40. Разом із тим, суд апеляційної інстанції всупереч наведеним вище вимогам законодавства та правовим позиціям Верховного Суду щодо застосування вказаної норми, зупиняючи апеляційне провадження у цій справі не навів достатніх обґрунтувань, на підставі яких він дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи, неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів, неможливість здійснення ним перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, відповідно до викладених у ньому висновків.

7.41. Наведена позиція суду апеляційної інстанції вказує не на об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення Конституційним Судом України конституційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" у розумні пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України, а на оціночне ставлення суду до сталих і послідовних висновків Верховного Суду щодо застосування приписів пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", сформованих при вирішенні спору у подібних правовідносинах, а тому вказане не може бути підставою для зупинення провадження у цій справі за правилами пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України.

7.42. Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційний господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі, не дотримавшись при цьому приписів пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України.

7.43. Верховний Суд також зазначає, що порушення права на розгляд справи впродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України. Проте, зупиняючи апеляційне провадження в цій справі, апеляційний господарський суд залишив поза увагою те, що зупинення провадження в цьому випадку може призвести до безпідставного затягування апеляційного перегляду вже ухваленого рішення місцевого господарського суду по суті спору.

7.44. З урахуванням наведеного Верховний Суд вважає, що апеляційний господарський суд дійшов помилкового висновку про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням у справі № 3-78/2026(178/26), яка розглядається Конституційним Судом України, щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" зі змінами, оскільки суд у будь-якому випадку зобов`язаний встановити та оцінити, зокрема, обставини щодо наявності чи відсутності правових підстав для визнання недійсними додаткових угод № 2 від 30.08.2022, № 3 від 15.09.2022, № 4 від 10.10.2022, № 5 від 11.10.2022 до договору № 71011000255 про закупівлю електричної енергії, а також обставини, пов`язані з правомірністю/неправомірністю збільшення ціни за одиницю товару, що входить до предмета доказування у справі № 925/1817/23.

7.45. Таким чином, за результатами перегляду оскаржуваної ухвали апеляційного господарського суду в касаційному порядку, підтвердилися доводи прокурора про те, що ухвала апеляційного господарського суду постановлена з порушенням вимог пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України.

7.46. Також, надаючи доводам, викладеним у відзиві на касаційну скаргу про те, що до висновку про необхідність зупинення провадження у подібних справах до прийняття рішення Конституційного Суду України у справі № 3-78/2026(178/26) дійшов і Верховний Суд в ухвалі від 04.06.2026 у справі № 927/1704/23, колегія суддів зазначає наступне.

7.47. Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

7.48. Разом з тим, згідно з частинами першою, другою статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

7.49. З огляду на викладене, відмінність застосування положень пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України судами апеляційної та касаційної інстанцій в цьому випадку полягає у тому, що на відміну від суду апеляційної інстанції (який, в залежності від доводів сторін, фактично може здійснювати повний перегляд рішення суду першої інстанції з наданням відповідної оцінки доказам у справі та встановленням фактичних обставин), повноваження суду касаційної інстанції щодо надання оцінки доказам та встановлення фактичних обставин обмежені положеннями чинного процесуального закону (стаття 300 ГПК України). 

7.50. Верховний Суд є судом права, а не факту, тому, діючи у межах повноважень та порядку, визначених вказаною статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, він не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку. 

7.51. Верховний Суд враховує те, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

7.52. Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).

7.53. Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та частиною четвертою статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. 

7.54. З огляду на викладене, враховуючи те, що постанови Верховного Суду повинні сприяти забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, з урахуванням того, що судове рішення Верховного Суду є остаточним, виступає джерелом формування судової практики, наведене, а також відмінність обсягу повноважень та завдань покладених чинним процесуальним законом на суди, породжує відмінність у застосуванні положень пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України судами апеляційної та касаційної інстанцій.

7.55. На підставі викладеного колегія суддів вважає, що касаційну скаргу Комітету належить задовольнити, оскаржувану ухвалу апеляційного господарського суду - скасувати, а справу - передати для продовження розгляду до апеляційного господарського суду.

7.56. Враховуючи спірний характер правовідносин сторін, наведена міра обґрунтування даного судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

7.57. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин у процесуальному сенсі.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

8.1. Відповідно до частин першої - п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

8.2. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

8.3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

8.4. Згідно із частиною шостою статті 310 ГПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

8.5. З урахуванням меж перегляду справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу прокурора слід задовольнити, оскаржувану ухвалу апеляційного господарського суду скасувати, а справу передати для продовження розгляду до Північного апеляційного господарського суду.

9. Судові витрати

9.1. Оскільки оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа передається для продовження розгляду справи в суді апеляційної інстанції, розподіл судових витрат у справі, у тому числі й судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Керівника Черкаської обласної прокуратури задовольнити.

2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2026 у справі № 925/1817/23 скасувати, а справу передати для продовження розгляду до апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк 

Суддя Ю. Власов

Суддя Т. Малашенкова