ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2026 Справа № 917/980/23(917/1998/23) 

Суддя Господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 917/980/23(917/1998/23)
за позовною заявою ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 
до 1) Агрофірми "Славутич" (попередня назва - Приватне підприємство Агрофірма "Славутич"), с. Горби, Глобинський район, Полтавська область, 39024; код ЄДРПОУ 25163269 
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Добрі ліки", проспект Європейського Союзу, буд. 31а, офіс 1/1, м. Київ, 04108; код ЄДРПОУ 42267616
про визнання недійсними Договору та фінансової Аграрної розписки,

в межах справи про банкрутство №917/980/23
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діловий район" (змінило назву на ТОВ "Добрі ліки") просп. Правди, 31 А, офіс 1/1, м. Київ, 04108; код ЄДРПОУ 42267616
до Агрофірми "Славутич" (попередня назва - Приватне підприємство Агрофірма "Славутич"), с. Горби, Глобинський район, Полтавська область, 39024; код ЄДРПОУ 25163269 
про банкрутство,

За участю представників сторін: 
від позивача - Панченко О.О. (в залі суду), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 471 від 27.06.2006, ордер на надання правничої (правової ) допомоги № 1381533 від 01.04.2026
від відповідача 1 - Убийкін С.А. (поза межами приміщення суду), керівник
від відповідача 2 - Вашека О.В. (поза межами приміщення суду), довіреність від 02.01.2026, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 7533/10 від 14.03.2019

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України та повідомлено, що повний текст рішення буде виготовлено протягом 10 днів з дня проголошення вступної і резолютивної частин рішення.

ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Полтавської області надійшов позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з вимогами до Приватного підприємства Агрофірма "Славутич" (наразі має назву - Агрофірма "Славутич")(надалі - Агрофірма "Славутич" , відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю Діловий район" (наразі має назву - Товариство з обмеженою відповідальністю "Добрі ліки)(надалі - ТОВ Діловий район", відповідач 2), в якому позивач просить:
- визнати недійсним Договір №01/11-21 позики (надання поворотної фінансової допомоги) від 01.11.2021, укладений між Приватним підприємством "Агрофірма "Славутич" (код ЄДРПОУ 25163269) та Товариством з обмеженою відповідальністю Діловий район (код ЄДРПОУ 42267616) з додатком № 1 від 01 листопада 2021 року;
- визнати недійсною фінансову Аграрну розписку від 26.11.2021, яку посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №2920.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним:
- предмет заяви - зобов`язальний правочин фінансового характеру та докази, які були подані з відповідною заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство не є належними і допустимими, оскільки мають ознаки недійсності (оспорюваний правочин) - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) - частина третя статті 215 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України;
- за своєю природою та сутністю, умовами та додатками - оспорюваний договір є фінансовим правочином, який укладається фінансовою установою (організацією, підприємством). ТОВ "Діловий район" не є фінансовою установою (організацією, підприємством) і не має права надавати позики (будь-які фінансові позики);
- від іменні ПП "Агрофірма "Славутич" повинен діяти тільки керівник юридичної особи (відсутнє право передоручення);
- ОСОБА_2 став як учасником (засновником), так і керівником (директором) ПП "Агрофірма "Славутич" відповідно до рішення зборів засновників ПП Агрофірма "Славутич" № 3 від 19.05.2018, яке визнано недійсним з моменту прийняття постановою Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 917/1338/18, тому ОСОБА_2 не мав права: укладати (підписувати) оспорюваний договір від іменні ПП Агрофірма "Славутич"; нотаріально посвідчувати довіреність від іменні ПП Агрофірма "Славутич" для підписання фінансової Аграрної розписки та передачу в заставу майбутній врожай кукурудзи з земельних ділянок у межах Глобинського району Полтавської області, що знаходяться в оренді на підставі Договорів оренди згідно з реєстром земельних ділянок площею 52,1859 га;
- оспорюваний договір позики є правочином, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною. Такий правочин визнається судом недійсним (відповідно до норм частини першої статті 232 ЦК України), оскільки боржник (ПП Агрофірма "Славутич") зобов`язаний дотримуватися агротехнологій при вирощуванні сільськогосподарської продукції, а саме кукурудзи. Повинна вказуватися погоджена між боржником та кредитором агротехнологія вирощування сільськогосподарської продукції, майбутній врожай якої є предметом застави;
- Статутом ПП Агрофірма "Славутич" в редакції 2017 року не передбачено право директора укладати від імені підприємства кредитні договори та договори позики;
- колишній учасник ПП Агрофірма "Славутич" ОСОБА_3 привласнив собі статутний капітал підприємства у розмірі 60%, а потім цю частку разом із своєю (40%) продав ОСОБА_2 ;
- станом на 12.10.2017 та 02.01.2018 учасниками ПП Агрофірми "Славутич" у ЄДР значились чотири засновника: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і ОСОБА_5 
ТОВ "Добрі ліки" проти позову заперечувало з наступних підстав:
- Договір позики від імені ПП "Агрофірма "Славутич" був підписаний директором цього підприємства - ОСОБА_6 , що підтверджується відповідним витягом з ЄДР станом на 01.11.2021;
- Аграрну розписку від імені ПП Агрофірма "Славутич" підписано уповноваженим представником вказаного підприємства - ОСОБА_7 , що діяв на підставі довіреності, посвідченої 24.11.2021 приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бабіч Л.Ю. за реєстровим номером 4876;
- як на час укладення оскаржуваних правочинів (01.11.2021 та 26.11.2021) за відомостями ЄДР єдиним учасником з часткою 100% статутного капіталу ПП "Агрофірма "Славутич", а також особою, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, виступає ОСОБА_2 ;
- позивач - ОСОБА_1 з позовом про витребування частки у розмірі 20% статутного капіталу ПП "Агрофірма "Славутич" від ОСОБА_2 , як кінцевого добросовісного набувача корпоративних прав підприємства, до суду не зверталась, жодні судові рішення або судові провадження з приводу повернення на користь ОСОБА_1 частки у розмірі 20% статутного капіталу підприємства на даний час відсутні;
- лише в межах розгляду спору про витребування частини частки у статутному капіталі ПП "Агрофірма "Славутич" від добросовісного набувача ( ОСОБА_2 ) можна встановити чи дійсно наявні законні підстави для такого витребування, виходячи з положень статті 388 ЦК України, та чи дійсно спірна частка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 ;
- відомості про належність ОСОБА_1 частки у статутному капіталі ПП "Агрофірма "Славутич" були відсутні у ЄДР як на момент вчинення правочинів, так відсутні і на теперішній час;
- позивач не вказує які саме інтереси ПП Агрофірма "Славутич", як довірителя, були порушені вчиненням оскаржуваних правочинів, а також які несприятливі наслідки виникли для нього, враховуючи, що ПП "Агрофірма "Славутич" було отримано безвідсоткову позику для поповнення оборотних коштів та не відбулося жодного відчуження активів товариства;
- при укладенні спірних правочинів ТОВ "Діловий район" запитувало у ПП "Агрофірма "Славутич" установчі документи для перевірки повноважень виконавчого органу (директора). Також Статут ПП Агрофірма "Славутич" запитувався нотаріусом при нотаріальному посвідченні Аграрної розписки.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 01.10.2024, зокрема, змінено назву відповідача 2 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діловий район" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Добрі ліки" (надалі - ТОВ "Добрі ліки") .

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 у справі №917/1998/23 у позові відмовлено.
Ухвалюючи зазначене судове рішення, суд першої інстанції виходив з наступного:
- жодних обмежень повноважень директора на вчинення оспорюваних правочинів Статутом ПП "Агрофірма "Славутич" (діючим на момент їх укладення) передбачено не було;
- не вбачається обмежень повноважень директора з редакції Статуту Приватного підприємства Агрофірма "Славутич", затвердженого Протоколом Загальних зборів учасників №1 від 10.10.2017 (п. 12.2., 12.4.), що долучений позивачем до позовної заяви.
- у ЄДР також відсутні будь-які відомості про обмеження повноважень виконавчого органу ПП "Агрофірма "Славутич" на вчинення дій від імені юридичної особи, у тому числі підписання договорів.
- позика (поворотна фінансова допомога) за укладеним відповідачами Договором є безвідсотковою, тому посилання позивача на те, що позикодавець не є фінансовою установою (організацією, підприємством), а тому не мало права надавати позику (будь-які фінансові позики), є безпідставним.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач ОСОБА_1 та її адвокат Панченко О.О., через підсистему Електронний суд, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просив суд рішення Господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 у справі №917/1998/23 скасувати та ухвалити нове рішення про повне задоволення позову (т.4, а.с.2-57). 
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 у справі №917/1998/23 задоволено частково. Рішення Господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 у справі №917/1998/23 скасовано і направлено справу для подальшого розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю із посиланням на те, що оскільки у справі, що розглядається, позовні вимоги стосуються визнання недійсним договору позики та визнання недійсним фінансової Аграрної розписки, тому такий спір належить до юрисдикції суду, який розглядає справу про банкрутство №917/980/23 першого відповідача - ПП "Агрофірми "Славутич".
Постановою Верховного Суду від 04.06.2025 касаційні скарги ТОВ "Добрі ліки" та ОСОБА_1 задоволено. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 у справі №917/1998/23 скасовано, справу №917/1998/23 передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.
Суд касаційної інстанції зазначив, що у цій справі не було заявлено про порушення правил територіальної юрисдикції, крім того, справу №917/1998/23 було розглянуто Господарським судом Полтавської області, тобто тим самим судом, в провадженні якого перебуває справа №917/980/23 про банкрутство ПП "Агрофірма "Славутич", отже, скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції з підстав порушення правил підсудності, без з`ясування наявності/відсутності обставин, визначених частиною 2 статті 279 ГПК України, а також без фактичної перевірки законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення за доводами апеляційної скарги та без встановлення впливу процесуальної помилки на результат розгляду спору, є відступом від принципу правової визначеності та є проявом правого пуризму; апеляційний господарський суд взагалі не надавав оцінки доводам позивача, викладеним в апеляційній скарзі, не звернув увагу та не досліджував питання, чи можуть заявлені в даній справі вимоги вплинути на зміну розміру або складу ліквідаційної маси боржника.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 у справі №917/1998/23 залишено без змін (а.с. 202-215 т. 7).

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.12.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2025 та рішення Господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 у справі № 917/1998/23 скасовано. Справу №917/1998/23 передано на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області (а.с. 122-144, т. 8).

Згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.01.2026 матеріали справи передано судді Ореховській О.О. для розгляду в межах справи №917/980/23про банкрутство ПП "Агрофірма "Славутич" ( відповідач 1) у справі №917/980/23 позовного провадження) та присвоєно єдиний унікальний номер справи №917/980/23(917/1998/23) (а.с. 16, т. 9).
Судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Полтавської області перебуває справа № 917/1998/23 про банкрутство ПП "Агрофірма "Славутич" (код ЄДРПОУ 25163269).
Згідно п. 2. ст. 7 Кодексу України з питань банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
Враховуючи те, що матеріали справи про банкрутство №917/980/23 перебували у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду, Господарський суд Полтавської області ухвалою від 19.01.2026 відклав вирішення питання щодо прийняття справи №917/1998/23 до свого провадження в межах справи про банкрутство ПП Агрофірми "Славутич" (код ЄДРПОУ 25163269) до повернення матеріалів справи №917/980/23 із суду касаційної інстанції.

Після повернення матеріалів справи №917/980/23 про банкрутство ПП "Агрофірма "Славутич" до Господарського суду Полтавської області із суду касаційної інстанції суддя Ореховська О.О. ухвалою від 11.03.2026 прийняла справу № 917/119/24(917/1998/23) за позовом ОСОБА_1 до ПП "Агрофірма "Славутич" та ТОВ "Добрі ліки" (попередня назва ТОВ "Діловий район") про визнання недійсним договору та фінансової розписки до свого провадження в межах справи №917/980/23 про банкрутство ПП Агрофірми "Славутич" ( код ЄДРПОУ 25163269). Справу постановлено розглядати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 09.04.2026, встановлено сторонам строки на подання заяв по суті справи. 
Ухвала суду від 11.03.2026 в електронному вигляді була направлена до зареєстрованих електронних кабінетів сторін і доставлена 11.03.2026, що підтверджується повідомленнями про доставку електронного листа, залученими до матеріалів справи (а.с. 26-28, т. 9).
12.03.2026 ТОВ "Добрі ліки" (відповідач 2) через систему "Електронний суд" надало відзив на позовну заяву з урахуванням вказівок, викладених у постанові КГС ВС від 16.12.2025 (вх. № 3315) (а.с. 29-40, т.9), відповідно до якого позовні вимоги заперечує в повному обсязі, з мотивів наведених у відзиві. Зокрема, зазначає таке:
- хоча касаційний суд і звернув увагу на необхідність надання оцінки добросовісності поведінки директора ПП "Агрофірма "Славутич" Хоменка В.П. при укладенні спірних правочинів, відповідач 2 вважає, що з урахуванням приписів ч. 3 ст. 92 ЦК України ключове значення для правильного вирішення даної справи має оцінка у контексті добросовісності дій саме ТОВ "Добрі ліки" як контрагента ПП Агрофірми "Славутич" за оскаржуваними Договором №01/11-21 позики (надання поворотної фінансової допомоги) від 01.11.2021 (далі - Договір позики) та Фінансовою аграрною розпискою, посвідченою 26.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. за реєстровим номером 2920 (далі - Аграрна розписка).
- законодавець передбачив презумпцію достовірності відомостей, внесених до ЄДР, включаючи дані про виконавчий орган (директора) та обмеження представництва юридичної особи. Добросовісний контрагент має право розраховувати на правдивість цих відомостей без додаткового ознайомлення з іншими документами.
Відомості ЄДР виконують функцію оголошення прав на частку невизначеному колу третіх осіб (пункт 7.1.18. постанови ВП ВС від 07.06.2021 у справі №906/1336/19).
- на час укладення Договору позики та Аграрної розписки керівником (директором) ПП Агрофірма "Славутич", який може вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, у ЄДР значився ОСОБА_2 , що підтверджується витягами з ЄДР щодо ПП Агрофірма "Славутич" станом на 01.11.2021 та станом на 26.11.2021; як на час укладення оскаржуваних правочинів, так і на теперішній час у ЄДР відсутні відомості про будь-які обмеження повноважень виконавчого органу ПП Агрофірма "Славутич" на вчинення дій від імені юридичної особи, у тому числі підписання договорів.
- жодних обмежень повноважень директора ПП Агрофірма "Славутич" ОСОБА_2 на вчинення правочинів не передбачалось також Статутом ПП Агрофірма "Славутич" (як у редакції від 10.10.2017, так і у редакції від 19.05.2018).
У переліку питань, віднесених до виключної компетенції засновників Підприємства (п. 12.2. Статуту ПП Агрофірма "Славутич" у редакції від 10.10.2017), а також віднесених до виключної компетенції Загальних зборів учасників Підприємства (п. 7.3. Статуту ПП Агрофірма "Славутич" у редакції від 19.05.2018), не міститься питань, пов`язаних з укладенням або погодженням правочинів, що опосередковують господарську діяльність товариства.
- ТОВ "Добрі ліки" могло розумно покладатися на відомості з ЄДР щодо свого контрагента - ПП "Агрофірма "Славутич", єдиним учасником та директором якого на час вчинення оскаржуваних правочинів був ОСОБА_2 (аналогічний висновок викладено у постанові КГС ВС від 09.06.2021 у справі №911/3039/19); при укладенні спірних правочинів ТОВ "Добрі ліки" керувалось відомостями ЄДР щодо складу учасників та виконавчого органу ПП Агрофірма "Славутич" та за відсутності відповідних записів у ЄДР щодо учасників даного товариства, окрім запису про ОСОБА_2 , не знало та не могло знати про гіпотетичні претензії інших осіб на частину корпоративних прав даного товариства та намагання змінити його виконавчий орган; відомості про належність ОСОБА_1 частки у статутному капіталі АФ Славутич" у розмірі 20% були відсутні у ЄДР на момент вчинення правочинів та стали відображатись у даному реєстрі лише з 04.02.2025;
- ТОВ "Добрі ліки" добросовісно покладалось на відомості щодо складу учасників та директора ПП Агрофірма "Славутич", які містились у ЄДР, та не було зобов`язано додатково перевіряти (моніторити) Єдиний державний реєстр судових рішень перед укладенням договорів (подібні за змістом висновки викладено у постанові ВП ВС від 02.11.2021 у справі №925/1351/19, постанові ОП ЦКС ВС від 09.12.2024 у справі №754/446/22, п. 46 постанови КГС ВС від 11.03.2025 у справі №922/647/22).
- на виконання умов Договору позики ТОВ "Добрі ліки" перерахувало на користь ПП Агрофірма "Славутич" 1 000 000,00грн поворотної фінансової допомоги, що підтверджується платіжною інструкцією №66 від 25.11.2021. ПП Агрофірма "Славутич" вказані кошти прийняло та ТОВ "Добрі ліки" не повертало, що свідчить про схвалення ПП Агрофірма "Славутич" спірних правочинів. 
Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним. Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів тощо).
Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину (аналогічна правова позиція викладена у постанові КГС ВС від 02.04.2019 у справі №904/2178/18).
- виходячи із складу осіб, які здійснюють корпоративний та управлінський контроль над ПП Агрофірма "Славутич" та ТОВ "Добрі ліки" жодної пов`язаності між вказаними юридичними особами не прослідковується.
- під зловмисною домовленістю необхідно розуміти умисну змову однієї сторони із представником іншої, проти інтересів особи, яку представляють. Зловмисна домовленість представника з контрагентом особи, що представляють, створює правову ситуацію, коли дійсна воля довірителя, яку повинен утілювати представник, замінюється його власною волею, що суперечить волі довірителя. Саме підміна волі довірителя волею представника і слугує підставою для визнання такого правочину недійсним (постанови КЦС ВС від 24.12.2021 у справі №551/1325/19, від 27.10.2021 у справі №757/3996/15-ц).
- для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя, однак позивач не вказує, які саме інтереси ПП Агрофірма "Славутич", як довірителя, були порушені вчиненням оскаржуваних правочинів, а також які несприятливі наслідки виникли для нього, враховуючи те, що ПП Агрофірма "Славутич" було реально отримано безвідсоткову позику у розмірі 1 000 000 грн. для поповнення оборотних коштів та не відбулося жодного відчуження активів товариства;
- позивачем не представлено жодних доказів та не наведено переконливих аргументів, з яких би вбачалось настання для неї, як учасника ПП Агрофірма "Славутич" з часткою 20% статутного капіталу, несприятливих наслідків саме через вчинення спірних правочинів; позивач, звертаючись із позовом про визнання недійсним Договору позики, водночас не заявила вимог щодо реституції.
- не будучи ані стороною оскаржуваних Договору позики та Аграрної розписки, ані заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням таких правочинів, ОСОБА_1 не мала права звертатись до суду з позовом про визнання даних правочинів недійсними; - АФ "Славутич" в особі його директора не позбавлено можливості самостійно звернутись з позовом про оскарження вчинених ним правочинів, у разі порушення такими правочинами його прав та охоронюваних законом інтересів.
В ході нового розгляду справи ПП Агрофірма "Славутич" (відповідач 1) своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень ГПК України строк не скористався. Строк на подання відзиву на позовну заяву закінчився.
В судовому засіданні 09.04.2026 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі № 917/980/23(917/1998/23) та призначення справи до судового розгляду по суті на 07.05.2026.
В судовому засіданні 07.05.2026 суд постановив протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 16.06.2026.
Через загрозу безпеці учасників справи та працівників суду, у зв`язку з тим, що 16.06.2026 у Полтавській області була оголошена повітряна тривога, судове засідання у справі № 917/980/23(917/1998/23), яке призначене на 16.06.2026 на 10:40год, не відбулось.
В умовах воєнного стану, введеного в Україні 24 лютого 2022року Указом Президента № 64/2022 від 24.02.2022 року, суд повинен забезпечити безпеку учасників судового провадження та запобігти створенню перешкод для реалізації ними права на судовий захист і визначених законом процесуальних прав. 
З огляду на зазначене, ухвалою суду від 16.06.2026 визначено нові дата та час проведення судовому засіданні з розгляду справи по суті - 14.07.2026, об 11:30год.
В судовому засіданні 14.07.2026 суд постановив протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 08.09.2026 до 11:30хв, про що представники сторін були повідомлені в судовому засіданні. 

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Панченко О.О. позивач позовні вимоги підтримує на їх задоволенні наполягає.
В судовому засіданні директор ПП Агрофірма "Славутич" Убийкін С.А. заявила про визнання позову. З приводу зазначеного судом враховано, що за змістом положень статей 46, 191 ГПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. Водночас, у даній справі приймають участь два відповідача, один з яких не визнає (заперечує) позов. Крім того, згідно з усталеною практикою Верховного Суду сам по собі факт визнання позову відповідачем не може бути покладений в основу судового рішення без дослідження при цьому обставин справи. Тобто, повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову (відповідні правові позиції наведені у постановах Верховного Суду від 15.06.2020 у справі №588/1311/17, від 14.12.2022 у справі №924/173/22, від 16.01.2025 у cправі № 922/2830/23, від 22.10.2025 у cправі № 911/682/21)
Представник відповідача 2 - ТОВ "Добрі ліки" вважає позов необґрунтованим та просить суд у його задоволенні відмовити за мотивами наведеними у відзиві. 

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з установчим договором про створення та діяльність Агрофірми "Славутич", ОСОБА_8 вніс до статутного капіталу 20 400 грн, що становить 60 % статутного капіталу підприємства; а ОСОБА_9 5 13 600 грн, що складає 40 % статутного капіталу підприємства.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом спадкоємцями частки у розмірі 20 400 грн в статутному капіталі ПП "Агрофірма "Славутич" з правом участі в діяльності цього підприємства після померлого ОСОБА_8 є ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках по 1/3 на кожну особу, що відповідно складає 20 % статутного фонду Агрофірми "Славутич" на кожного.

10 жовтня 2017 року відбулися загальні збори учасників Агрофірми "Славутич", оформлені протоколом №1. На них вирішили, зокрема такі питання: про розподіл частки померлого засновника ОСОБА_8 ; про включення до складу засновників спадкоємців ОСОБА_8 та про затвердження статуту підприємства у новій редакції. Прийняті на означених зборах рішення стали підставою для проведення державної реєстрації змін до установчих документів підприємства та внесення змін до відомостей про склад його засновників у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР).
2 січня 2018 року відбулися загальні збори учасників ПП "Агрофірма "Славутич" за участі самого лише ОСОБА_10 . На них прийнято такі рішення: 1) затвердити фінансові звіти підприємства за 2015-2016 роки; 2) виключити ОСОБА_8 зі складу учасників підприємства у зв`язку зі смертю; 3) відмовити спадкоємцям померлого ОСОБА_8 у прийнятті їх в засновники (учасники) ПП ОСОБА_11 і здійснити з ними розрахунок із спадкоємцями (правонаступниками) учасника згідно з приписами статті 148 Цивільного кодексу України (далі ЦК України); 4) провести перерозподіл часток в статутному капіталі ПП Агрофірма Славутич, визначивши частку ОСОБА_3 в розмірі 100 % статутного капіталу, що становить 34 000 грн; 5) затвердити нову редакцію статуту ПП ОСОБА_11 ; 6) здійснити усі необхідні дії для державної реєстрації змін до відомостей про ПП ОСОБА_11 , які містяться у ЄДР.
10 квітня 2018 року ОСОБА_3 і ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_12 передав у власність ОСОБА_2 100% статутного капіталу ПП Агрофірма "Славутич" у розмірі 34 000 грн.
На загальних зборах засновників, що відбулися 19 травня 2018 року за участю ОСОБА_12 та запрошеного ним ОСОБА_2 , були прийняті такі рішення: 1) включити до складу засновників підприємства ОСОБА_2 з часткою у статутному капіталі 100%, що у грошовому еквіваленті становить 34 000 грн; 2) виключити із складу засновників ПП Агрофірма Славутич ОСОБА_3 ; 3) з 19 травня 2018 року за власним бажанням згідно з поданою заявою звільнити з посади директора підприємства ОСОБА_3 ; 4) з 22 травня 2018 року призначити нового директора підприємства ОСОБА_2 ; 5) внести відповідні зміни та затвердити статут ПП ОСОБА_11 , виклавши його в новій редакції, а також уповноважити ОСОБА_2 підписати цей статут; 6) доручити директору або уповноваженим ним особам бути представниками від імені підприємства для здійснення державної реєстрації відповідних змін в органах державної влади/місцевого самоврядування згідно з законодавством України.
У подальшому було здійснено відповідну реєстрацію та внесено до ЄДР відомості про ОСОБА_2 як директора ПП Агрофірма "Славутич".
01.11.2021 між ТОВ "Діловий район" (Позикодавець, Кредитор), нинішня назва якого ТОВ "Добрі ліки", та ПП "Агрофірма" "Славутич" (Позичальник, Боржник) був укладений Договір № 01/11-21 позики (надання поворотної фінансової допомоги) (далі - Договір позики), за умовами якого Позикодавець зобов`язався передати Позичальнику грошові кошти в сумі 1 000 000,00 грн, а Позичальник прийняти їх і повернути зазначену позику в обумовлений цим Договором строк (а.с. 20-21 том 2).
Умовами зазначеного Договору позики сторони узгодили, зокрема, наступне:
- в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику грошові кошти в сумі 1 000 000,00грн, надалі за текстом -позика або сума позики, а Позичальник - прийняти їх і повернути зазначену позику в обумовлений Договором строк (п. 1.1.);
- позика за цим Договором є безвідсотковою (п. 1.2.);
- Позичальник використовує надані грошові кошти на поповнення оборотних коштів (п. 1.3) ;
- Позичальник зобов`язується для своєчасного повернення позики за цим Договором надати на користь Позикодавця фінансову аграрну розписку, форма якої є додатком до цього Договору і є його невід`ємною частиною. Фінансова Аграрна розписка встановлюватиме безумовне зобов`язання Позичальника сплатити Позикодавцю грошові кошти у розмірі 1 000 000,00 грн. В забезпечення зобов`язань за фінансовою аграрною розпискою Позичальник надасть в заставу майбутній врожай кукурудзи (п. 1.5.);
- Позикодавець надає позику (поворотну фінансову допомогу) в безготівковій формі в національній валюті України в сумі, зазначеній в п. 1.1. цього Договору, шляхом перерахування суми грошових коштів на поточний рахунок Позичальника. Надання позики може здійснюватися частинами (траншами) на розсуд Позикодавця (п. 2.1.);
- Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві суму позики в безготівковій формі шляхом перерахування вищевказаної суми грошових коштів на поточний рахунок (п.2.2.);
- повернення суми позики може здійснюватися частинами, однак остаточний розрахунок повинен бути зведений не пізніше 10 грудня 2021 року (п. 2.3.);
- термін повернення позики, вказаний в п. 2.3. цього Договору, може бути продовжений за взаємною згодою Сторін, оформленою відповідною Додатковою угодою і підписаною Сторонами (п.2.5.);
- позика вважається повернутою Позичальником з моменту зарахування всієї суми позики, яка зазначена у п. 1.1. цього Договору, на поточний рахунок Позикодавця (п. 2.6.);
- повернення Позичальником позики за цим Договором здійснюється шляхом спрямування платежів за фінансовою Аграрною розпискою, яка буде видана на виконання цього Договору, на погашення Позичальником зобов`язань за фінансовою Аграрною розпискою (п. 2.7.);
- Договір набуває чинності з моменту перерахування Позичальнику грошових коштів, зазначених у п.1.1. Договору і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 4.1.).
Договір № 01/11-21 позики (надання поворотної фінансової допомоги) від 01.11.2021 підписаний представниками сторін та скріплений печатками. Від імені ПП "Агрофірма "Славутич" договір підписано директором підприємства, ОСОБА_2 .
На виконання умов Договору ТОВ "Діловий район" перерахувало на користь ПП "Агрофірма "Славутич" 1 000 000,00 грн поворотної фінансової допомоги (платіжна інструкція, а.с. 26 том 2).
В забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Договором позики, на підставі положень Закону України "Про аграрні розписки", 26.11.2021 між ТОВ "Діловий район" (як Кредитором) та ПП " Агрофірма "Славутич" (як Боржником) укладено фінансову Аграрну розписку, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. за реєстровим номером 2920 (Аграрна розписка, а.с. 27-30 том 2).
Зокрема, сторонами було погоджено, що Аграрна розписка встановлює забезпечене заставою безумовне зобов`язання Боржника сплатити Кредитору грошові кошти у розмірі 1 000 000,00 грн в строк не пізніше 10.12.2021 (п. 1.2., 1.3. Аграрної розписки).
Відповідно до п. 1.4., 1.5. Аграрної розписки в забезпечення зобов`язань за Аграрною розпискою Боржник передає в заставу майбутній врожай кукурудзи з земельних ділянок у межах Глобинського району Полтавської області, які знаходяться в оренді у Боржника на підставі Договорів оренди згідно з реєстром. Всього площа земельних ділянок складає 52,1859 га. На день збору врожаю Предметом застави стає відповідна кількість зібраної сільськогосподарської продукції в зальному обсязі не менше 417,52 тони, яка буде вирощена на земельних ділянках. Предметом застави також є майбутній врожай іншої сільськогосподарської продукції, що вирощується або буде вирощуватися Боржником на земельних ділянках.
Від імені Боржника Аграрну розписку підписано ОСОБА_7 за довіреністю, виданою йому ПП "Агрофірма "Славутич"в особі директора, ОСОБА_2 . 
Вказану Аграрну розписку у встановленому законом порядку зареєстровано у Реєстрі аграрних розписок та у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується Витягом з реєстру аграрних розписок №7802 від 26.11.2021 та Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 76502638 від 26.11.2021 (а.с. 31-32 том 2).
ПП "Агрофірма "Славутич" свої зобов`язання перед ТОВ "Діловий район" по поверненню суми позики не виконало, грошові кошти у встановленому Договором позики та Аграрною розпискою строки не повернуло.
В подальшому, у зв`язку з невиконанням Боржником своїх грошових зобов`язань, строк виконання яких настав, ТОВ "Добрі ліки" (попередня назва - ТОВ "Діловий район") звернулось до Господарського суду Полтавської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ПП АФ "Славутич", в якій просило відкрити провадження у справі про банкрутство ПП АФ "Славутич" та визнати грошові вимоги ТОВ "Діловий район" до боржника в сумі 1 087 140,00 грн, з яких 1 000 000,00 грн - основний борг, 26 840,00 грн - судовий збір та 60 300,00 грн - авансування винагороди арбітражному керуючому.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №917/1338/18, зокрема, визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Приватного підприємства Агрофірма Славутич, оформлені протоколом №1 від 2 січня 2018 року. Визнано недійсними рішення зборів засновників Приватного підприємства Агрофірма Славутич №3 від 19 травня 2018 року. Рішення Господарського суду Полтавської області від 11 лютого 2020 року та постанову Східного апеляційного господарського суду від 18 травня 2020 року у частині відмови у задоволенні вимог про визнання нікчемним договору №1 купівлі-продажу частки у статутному капіталі Приватного підприємства Агрофірма Славутич від 10 квітня 2018 року та про визнання недійсними редакцій статутів Приватного підприємства Агрофірма Славутич, затверджених вищевказаними рішеннями загальних зборів учасників Приватного підприємства Агрофірма Славутич, оформленим протоколом №1 від 2 січня 2018 року, і зборів засновників Приватного підприємства Агрофірма Славутич №3 від 19 травня 2018 року, змінено у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови.
Із посиланням на вищевказані обставини, ОСОБА_13 06.11.2023 звернулася до господарського суду з позовною заявою в цій справі.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 у справі №917/1998/23 у позові відмовлено з наведених вище підстав.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 у справі №917/1998/23 задоволено частково. Рішення Господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 у справі №917/1998/23 скасовано і направлено справу для подальшого розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю із посиланням на те, що оскільки у справі, що розглядається, позовні вимоги стосуються визнання недійсним договору позики та визнання недійсним фінансової Аграрної розписки, тому такий спір належить до юрисдикції суду, який розглядає справу №917/980/23 про банкрутство першого відповідача, ПП Агрофірми "Славутич".
Постановою Верховного Суду від 04.06.2025 касаційні скарги ТОВ "Добрі ліки" та ОСОБА_1 задоволено. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 у справі №917/1998/23 скасовано, справу №917/1998/23 передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 у справі №917/1998/23 залишено без змін.
Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.12.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2025 та рішення Господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 у справі № 917/1998/23 скасовано. Справу №917/1998/23 передано на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області.
Суд касаційної інстанції ї зазначив, що у даному випадку суди першої та апеляційної інстанції не здійснили належну перевірку аргументів ОСОБА_1 , наведених в обґрунтування заявлених позовних вимог, не в повній мірі з`ясували обставини та надали оцінку доказам, на які посилався скаржник у позові та в апеляційній скарзі, і які по суті збігаються з аргументами касаційної скарги.

У даному провадженні здійснюється новий розгляд справи, у відповідності до постанови Верховного Суду від 16.12.2025
Відповідно до ч.1 ст.316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Передаючи справу на новий розгляд Верховний Суд зазначив, що під час нового розгляду суду слід звернути увагу на викладене у цій постанові, повно та всебічно перевірити фактичні обставини справи, дати належну оцінку наявним у справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та відповідно до чинного законодавства прийняти законне і обґрунтоване рішення.

В ході нового розгляду справи судом прийнято до уваги таке. 
За змістом ст.ст. 15 та 16 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, який встановлений договором або законом.
Предметом позову в даній справі є вимога учасника Агрофірми "Славутич" (попередня назва ПП "Агрофірма "Славутич" про визнання недійсними правочинів, укладених зазначеним підприємством.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в Постанові від 01 березня 2023 року по справі №522/22473/15-ц (провадження № 12-13гс22), звернення учасника господарського товариства до суду з позовом про визнання недійсним вчиненого товариством правочину та надання судом такому учаснику судового захисту є можливим, зокрема, якщо учасник господарського товариства доведе існування у нього перешкод у зміні виконавчого органу товариства (рейдерське захоплення активів чи документів товариства, протидія інших учасників та посадових осіб товариства) та ризиків неможливості ефективно захистити права у випадку затримки з поданням позову (ризики подальшого відчуження чи обтяження майна, сплив позовної давності тощо).
Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується наявність обставин, що тривалий час унеможливлювали захист прав позивача (а саме, дані в ЄДР стосовно керівників та засновників Агрофірми "Славутич", на підставі постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі №917/1338/18, а також відповідних наказів Міністерства юстиції України було відновлено лише 03.02.2025), суд зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в даній справі відповідають установленим законом способам захисту.
Визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом загальних способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин та розгляду місцевим господарським судом даної справи).
Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені ст. 215 ЦК України.
Відповідно до ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним в судовій практиці, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 17.06.2020 у справі № 910/12712/19, від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 18.03.2021 у справі № 916/325/20, від 19.02.2021 у справі N 904/2979/20 тощо.
Водночас, в ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Зазначене свідчить про те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки це не буде спростовано, зокрема на підставі судового рішення.
Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, в тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на наявність обставин, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України.
Згідно з частиною першою статті 207 ГК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.
Таким чином, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення. При цьому, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, необхідно встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Відповідні висновки викладено Верховним Судом, зокрема, в постанові від 18.02.2025 у справі № 924/232/22 (924/201/22).
У позовній заяві позивач зазначає, що другий відповідач не є фінансовою установою (організацією, підприємством) і не має права надавати позики.
З цього приводу суд зазначає, що поворотна фінансової допомога - це сума коштів, яка надана позикодавцем та отримана позичальником у користування за Договором позики, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Поворотна фінансової допомога надається фізичною або юридичною особою без наміру отримання фінансової вигоди та повертається Позикодавцю в установлений Договором термін, в тому самому обсязі в якому було надано Позичальнику. Надання поворотної фінансової допомоги - це суто господарська операція, що не належить до фінансових послуг. Головна вимога законодавства до подібної операції - це безвідсотковість.
Поворотна фінансової допомога надається фізичною або юридичною особою без наміру отримання фінансової вигоди та повертається Позикодавцю в установлений Договором термін, в тому самому обсязі в якому було надано Позичальнику.
Умовами Договору позики (надання поворотної фінансової допомоги) № 01/11-21 від 01 листопада 2021 року сторони погодили: - позика за цим Договором є безвідсотковою (п. 1.2.); Позичальник використовує надані грошові кошти на поповнення оборотних коштів (п. 1.3); повернення суми позики може здійснюватися частинами, однак остаточний розрахунок повинен бути зведений не пізніше 10 грудня 2021 року (п. 2.3.).
Отже, позика за спірним договором є безвідсотковою, а відтак суд не погоджується з правовою позицією позивачки про те, що Договір №01/11-21 позики (надання поворотної фінансової допомоги) від 01.11.2021 є фінансовим правочином, який укладається фінансовою установою.
Посилання позивача на відсутність у переліку видів діяльності (КВЕД) ТОВ "Діловий район" таких видів діяльності як надання фінансових послуг, здійснення кредитування тощо не спростовують вищенаведених висновків суду.
Щодо посилання позивача на відсутність у Статуті ПП Агрофірма "Славутич" положень, які надають право директору підприємства укладати від імені підприємства кредитні договори та договори позики суд зазначає таке. 
Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (ст.ст. 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому, особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України).
Частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.
Водночас, питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу юридичної особи та добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами юридичної особи та її органу, тому сам лише факт вчинення виконавчим органом юридичної особи протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.
Відповідно до п.п.7.4, 7.13, 7.16, 7.18 Статуту ПП "Агрофірма "Славутич", затвердженого Протоколом Загальних зборів учасників №3 від 19.05.2018 (діючим на момент їх спірних правочинів) , виконавчим органом Підприємства є Директор. Директор діє від імені Підприємства без довіреності і межах, встановлених цим Статутом та рішеннями Зборів Учасників. Директор має право без окремих доручень здійснювати розрахункові операції, вчиняти будь-які правочини, які не суперечать чинному законодавству України та меті діяльності Підприємства. Директор має право підпису будь-яких документів, стосовно діяльності Підприємства у взаємовідносинах з банківськими установами, державними органами, а також інших документів, необхідних для забезпечення будь-якої діяльності Підприємства без окремої довіреності.
У переліку питань, віднесених до виключної компетенції Загальних зборів учасників ПП "Агрофірма "Славутич" (п. 7.3. Статуту), не міститься питань, пов`язаних з укладенням або погодженням правочинів, що опосередковують господарську діяльність товариства.
Отже, жодних обмежень повноважень директора на вчинення оспорюваних правочинів Статутом ПП "Агрофірма "Славутич" (діючим на момент їх укладення) передбачено не було.
Не вбачається обмежень повноважень директора з редакції Статуту ПП "Агрофірма "Славутич", затвердженої Протоколом Загальних зборів учасників №1 від 10.10.2017 (п.п.12.2, 12.4), що долучена позивачем до позовної заяви.
Суд встановив, що на момент вчинення спірних правочинів у Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань містилися відомості про те, що керівником ПП Агрофірми "Славутич", уповноваженим вчиняти дії від імені вказаного підприємства, є ОСОБА_2 , жодних обмежень повноважень директора на вчинення оспорюваних правочинів Статутом ПП Агрофірма "Славутич" (діючим на момент їх укладення) передбачено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, однією з підстав визнання недійсними вищезгаданих Договору позики та фінансової аграрної розписки позивач зазначає відсутність у ОСОБА_2 права (повноважень) на укладення відповідних правочинів як керівника ПП Агрофірма "Славутич".
При цьому ОСОБА_1 , зокрема, посилалася на обставини, встановлені судовим рішенням у справі № 917/1338/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ПП Агрофірма "Славутич", ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів - ОСОБА_5 про:
- визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ПП Агрофірма "Славутич" від 02.01.2018 та зборів засновників ПП Агрофірма "Славутич" від 19.05.2018, редакцій Статуту підприємства, затверджених цими рішеннями і зареєстрованих державним реєстратором 03.01.2018 та 06.06.2018;
- визнання нікчемним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП Агрофірма "Славутич" № 1 від 10.04.2018, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 11.02.2020, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 у справі № 917/1338/18, в задоволенні позову відмовлено.
Однак в подальшому постановою Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі № 917/1338/18 рішення судів першої та апеляційної інстанцій:
- в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ПП Агрофірма "Славутич" від 02.01.2018 та зборів засновників вказаного підприємства від 19.05.2018 скасовано. Прийнято в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог;
- в частині відмови у задоволенні вимог про визнання нікчемним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП Агрофірма "Славутич" № 1 від 10.04.2018 та про визнання недійсними редакцій статутів вказаного підприємства, затверджених вищевказаними рішеннями загальних зборів учасників від 02.01.2018, і зборів засновників від 19.05.2018, змінено у мотивувальній частині шляхом викладення її у редакції цієї постанови.
В решті рішення Господарського суду Полтавської області від 11.02.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 у справі № 917/1338/18 залишено без змін.
Велика Палата Верховного Суду у вищезгаданій постанові у справі № 917/1338/19, визнаючи недійсними рішення зборів учасників та засновників ПП Агрофірма "Славутич" від 02.01.2018 та від 19.05.2018 через порушення порядку проведення зборів учасників вказаного підприємства (розпорядження одним із учасників підприємства часткою в статутному капіталі, що йому не належала та проведення зборів за відсутності кворуму), зазначила про недобросовісність дій ОСОБА_3 з привласнення частки ОСОБА_8 у статутному капіталі ПП Агрофірма "Славутич", а також подальше відчуження цієї частки на користь ОСОБА_2 без урахування майнових інтересів позивачок, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (пункт 103 постанови від 02.11.2021 у справі № 917/1338/18).
Щодо договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП Агрофірма "Славутич" № 1 від 10.04.2018 між ОСОБА_12 та ОСОБА_2 , Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 917/1338/19 зазначила про те, що оскільки названий договір укладений без урахування інтересів спадкоємців померлого ОСОБА_8 , спрямований на незаконне заволодіння часткою останнього у статутному капіталі ПП Агрофірма "Славутич", цей договір в частині умов про розпорядження ОСОБА_3 часткою у статутному капіталі підприємства, яку успадкували зокрема позивачки (60% статутного капіталу), згідно з частинами першою та другою статті 228 ЦК України є нікчемним (пункт 124 постанови від 02.11.2021 у справі № 917/1338/18).
Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (частина п`ята статті 216 ЦК України).
Отже, якщо правочин є оспорюваним, то такий правочин визнається недійсним судом (якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом). Натомість нікчемним є правочин, недійсність якого встановлена законом, такий правочин не породжує будь-яких прав та обов`язків. Нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його вчинення, не потребує окремого судового рішення про визнання його недійсним.
Суд встановив, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №917/1338/18, зокрема, визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Приватного підприємства Агрофірма Славутич, оформлені протоколом №1 від 2 січня 2018 року. Визнано недійсними рішення зборів засновників Приватного підприємства Агрофірма Славутич №3 від 19 травня 2018 року. Рішення Господарського суду Полтавської області від 11 лютого 2020 року та постанову Східного апеляційного господарського суду від 18 травня 2020 року у частині відмови у задоволенні вимог про визнання нікчемним договору №1 купівлі-продажу частки у статутному капіталі Приватного підприємства Агрофірма Славутич від 10 квітня 2018 року та про визнання недійсними редакцій статутів Приватного підприємства Агрофірма Славутич, затверджених вищевказаними рішеннями загальних зборів учасників Приватного підприємства Агрофірма Славутич, оформленим протоколом №1 від 2 січня 2018 року, і зборів засновників Приватного підприємства Агрофірма Славутич №3 від 19 травня 2018 року, змінено у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови.
ОСОБА_2 був безпосереднім учасником справи № 917/1338/18 (один з відповідачів), а тому був обізнаний з тим, що на дату укладення ним Договору позики з ТОВ "Діловий район" триває судовий розгляд, предметом якого, зокрема, є правочини, на підставі яких ОСОБА_2 набув у власність 100% частки статутного капіталу ПП "Агрофірма "Славутич" та був призначений на посаду керівника підприємства.
Відтак, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_2 підписуючи від імені ПП Агрофірма "Славутич" Договір позики, а також уповноважуючи ОСОБА_7 шляхом надання нотаріально посвідченої довіреності на підписання фінансової Аграрної розписки від імені ПП Агрофірма "Славутич" діяв свідомо та недобросовісно, оскільки чітко знав про дефектність власних повноважень та прав на ПП "Агрофірма "Славутич". Такі дії ОСОБА_2 суперечать принципам чесності, відкритості, порушують загальні засади цивільного законодавства.
З цього приводу суд вважає за необхідне зауважити, що добросовісність та розумність як принципи цивільного обороту (стаття 3 ЦК України) мають лежати в основі дій/бездіяльності всіх учасників обороту. При цьому діяльність у підприємницькій сфері має бути, за загальним правилом, спрямована на отримання правомірного прибутку учасниками господарських відносин. 
Відповідно до висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (пункт 55 постанови). Принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації їхніх прав і передбаченого договором та/або законом виконання їхніх обов`язків (пункт 60 постанови). Введення у цивільне законодавство принципу добросовісності є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного (пункт 61 постанови).
Разом з цим, суд приймає до уваги посилання ТОВ "Діловий район" (відповідача 2 ) на те, що на момент вчинення спірних правочинів у ЄДР містилися відомості про ОСОБА_2 як керівника ПП Агрофірми "Славутич", уповноваженого вчиняти дії від імені вказаного підприємства, при цьому жодних обмежень повноважень директора на вчинення оспорюваних правочинів Статутом ПП Агрофірма "Славутич" (діючим на момент їх укладення) передбачено не було. Відтак ТОВ "Діловий район" не могло бути відомо про обставини, зазначені у вказаній постанові, та про висновки, яких дійшов суд касаційної інстанції при розгляді справи 917/1338/19. 
Позивач у позовній заяві стверджує, що від імені АФ "Славутич" фінансову Аграрну розписку мав підписувати тільки керівник підприємства, оскільки в тексті Договору позики відсутні чіткі посилання та вказівки, що від імені Боржника фінансову Аграрну розписку підписує представник або інший уповноважений підписант, отже, від імені АФ "Славутич" фінансову Аграрну розписку мав підписувати тільки керівник підприємства, а не представник.
Проте, на переконання суду, вказані твердження ґрунтуються на довільному тлумаченні позивачкою умов вищевказаних правочинів, які не містять заборони стосовно підписання фінансової Аграрної розписки представником. Натомість надання керівником підприємства нотаріально посвідченої довіреності на здійснення відповідної дії не суперечить загальним засадам представництва.
З матеріалів справи вбачається, що окрім загальних підстав недійсності оспорюваних правочинів за ст. 215 ЦК України, позивачка просить визнати укладений між відповідачами Договір позики недійсним, посилаючись на ч. 1 ст. 232 ЦК України, згідно з якою правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.
Позивач зазначає, що Договір №01/11-21 позики (надання поворотної фінансової допомоги) від 01.11.2021 та Додаток № 1 від 01.11.2021 до Договору №01/11-21 позики (надання поворотної фінансової допомоги) від 01.11.2021 є правочином, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, такий правочин визнається судом недійсним (відповідно до норм ч. 1 ст.232 ЦК України), оскільки ПП "Агрофірма "Славутич" зобов`язане дотримуватись агротехнологій при вирощуванні сільськогосподарської продукції, а саме кукурудзи, повинна вказуватися погоджена між Боржником та Кредитором агротехнологія вирощування сільськогосподарської продукції, майбутній врожай, який є предметом застави.
Частина 3 ст. 203 ЦК України визначає загальні вимоги до волевиявлення учасника правочину, яке повинне відповідати внутрішній волі та бути вільним від факторів, що викривляють уявлення особи про зміст правочину при формуванні її волевиявлення чи створюють хибне бачення існування та змісту волевиявлення. Підстави недійсності правочинів, коли внутрішня воля особи не відповідає правовим наслідкам укладеного правочину, визначено у статтях 229 - 233 ЦК України.
Для задоволення позовних вимог за ст. 232 ЦК України необхідно на підставі певних доказів встановити, що представник за правочином вступив у зловмисну домовленість із другою стороною і діє при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє. Таким чином має бути доведена і домовленість з боку іншої сторони правочину.
Критерій "зловмисності" не залежить від того, чи був направлений умисел повіреного на власне збагачення чи заподіяння шкоди довірителю, важливим є фактор того, що умови договору, укладеного повіреним, суперечать волі довірителя взагалі, тобто підставою для визнання правочину недійсним є розходження волі довірителя та волевиявленням повіреного при укладенні договору, а наслідки, що настали, є такими, що є неприйнятними для довірителя.
Главою 17 ЦК України унормовано правовідносини представництва при здійсненні правочинів. Відповідно до частин 1 та 3 статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.
Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною право- і дієздатністю (ст.ст. 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (ч. ч. 1 та 3 ст. 92 ЦК України).
Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі (ч. 4 ст. 92 ЦК України).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ГК України (у редакції станом на момент укладення оспорюваних договорів) управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства. Посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані: діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями; діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства; діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію; бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків; іншими винними діями посадової особи.
За п. 13 ч.2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (у редакції станом на момент укладення оспорюваних договорів) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вносяться, зокрема, відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи. 
За ч. 1 ст. 241 ЦК України у випадку вчинення правочину представником з перевищенням повноважень, такий правочин створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.
Таким чином, у відносинах із третіми особами від імені юридичної особи завжди діятиме певна особа, через яку вчиняються юридично значимі дії, а воля цієї особи на вчинення правочину, реалізована нею через волевиявлення від імені юридичної особи, може передбачати настання невигідних для останньої наслідків, бажати чи свідомо допускати їх настання.
Отже, за змістом ч.ч. 1, 2, 4 ст. 92 ЦК України, частин 1 та 2 ст. 89 ГК України, п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" орган юридичної особи, який діє одноособово, має повноваження щодо представництва юридичної особи (з можливістю їх обмеження відповідно до установчих документів чи закону), створює, змінює припиняє цивільні права та обов`язки юридичної особи, тому підпадає під поняття представництва, наведене у ст. 237 ЦК України.
При цьому орган юридичної особи, який діє одноособово, усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам та волевиявленню юридичної особи, яку представляє, передбачає настання невигідних для останньої наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання.
Статтею 13 ЦК України визначено межі здійснення цивільних прав: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.
За змістом наведених вище норм матеріального права особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно.
Окрім того, такі правовідносини мають довірчий характер між підприємцем (товариством) і його посадовою особою, протиправна поведінка посадової особи полягає у неналежному та недобросовісному виконанні певних дій, без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм посадовими обов`язками за власним умислом (розсудом), прийнятті очевидно необачних, марнотратних та завідомо корисливих на користь такої посадової особи рішень.
Наведеними вище положеннями ст. 92 ЦК України та ст. 89 ГК України передбачено відповідальність членів органу юридичної особи, її посадових осіб, в тому числі її керівника, якщо він діяв всупереч інтересам цієї особи.
Суд встановив, що оскаржуваний Договір № 01/11-21 позики (надання поворотної фінансової допомоги) від 01.11.2021 від імені позичальника - ПП "Агрофірма "Славутич" був укладений керівником підприємства ОСОБА_2 , який діяв на підставі Статуту; оскарджувана фінансов Аграрна розписка від 26.11.2021 підписана від імені ПП "Агрофірма "Славутич" представником підприємства Дворянчуком М.Л. на підставі наданої йому Хоменком В.П. нотаріально посвідченої довіреності. 
При цьому, як було встановлено судом, укладаючи від імені ПП "Агрофірма "Славутич" спірні угоди ОСОБА_2 чітко знав про дефектність власних повноважень та прав на ПП Агрофірма "Славутич".
Як вже зазначалося вище, в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Договором № 01/11-21 позики (надання поворотної фінансової допомоги) від 01.11.2021, на підставі положень Закону України "Про аграрні розписки", 26.11.2021 між ТОВ "Діловий район" (як Кредитором) та Приватним підприємством "Агрофірма "Славутич" (як Боржником) укладено фінансову Аграрну розписку, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. за реєстровим номером 2920 (Аграрна розписка, а.с. 27-30 том 2).
Зокрема, сторонами було погоджено, що Аграрна розписка встановлює забезпечене заставою безумовне зобов`язання Боржника сплатити Кредитору грошові кошти у розмірі 1 000 000,00 грн в строк не пізніше 10.12.2021 (п. 1.2., 1.3. Аграрної розписки).
Відповідно до п. 1.4., 1.5. Аграрної розписки в забезпечення зобов`язань за Аграрною розпискою Боржник передає в заставу майбутній врожай кукурудзи з земельних ділянок у межах Глобинського району Полтавської області, які знаходяться в оренді у Боржника на підставі Договорів оренди згідно з реєстром. Всього площа земельних ділянок складає 52,1859 га. На день збору врожаю Предметом застави стає відповідна кількість зібраної сільськогосподарської продукції в зальному обсязі не менше 417,52 тони, яка буде вирощена на земельних ділянках. Предметом застави також є майбутній врожай іншої сільськогосподарської продукції, що вирощується або буде вирощуватися Боржником на земельних ділянках.
Вказану Аграрну розписку у встановленому законом порядку зареєстровано у Реєстрі аграрних розписок та у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується Витягом з реєстру аграрних розписок №7802 від 26.11.2021 та Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 76502638 від 26.11.2021 (а.с. 31-32 том 2).
Відносини, що виникають під час оформлення, видачі, обігу, виконання аграрних розписок, визначає порядок їх реєстрації та спрямований на створення правових, економічних, організаційних умов функціонування цих документів, регулюються Законом України "Про аграрні розписки".
Відповідно до визначення термінів, що містяться у ст. 1 Закону України "Про аграрні розписки",
- аграрна розписка - товаророзпорядчий документ, що фіксує безумовне зобов`язання боржника, яке забезпечується заставою, здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених у ньому умовах;
- боржник за аграрною розпискою - особа, яка видає аграрну розписку для оформлення свого зобов`язання здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених в аграрній розписці умовах;
- кредитор за аграрною розпискою - фізична чи юридична особа, яка надає грошові кошти, послуги, поставляє товари, виконує роботи як зустрічне зобов`язання за договором, за яким боржник за аграрною розпискою видає їй аграрну розписку, наділяючи правом вимагати від нього належного виконання зобов`язань, а також фізична чи юридична особа, яка отримала права кредитора за аграрною розпискою від іншого кредитора за аграрною розпискою у спосіб, не заборонений законом.
Аграрні розписки використовуються в операціях з сільськогосподарською продукцією. Відповідно до виду зобов`язання аграрні розписки поділяються на товарні аграрні розписки та фінансові аграрні розписки (ст. 2 Закону). 
В розумінні ст. 5 Закону України "Про аграрні розписки" фінансова аграрна розписка - це аграрна розписка, що встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму, розмір якої визначається за погодженою боржником і кредитором формулою з урахуванням цін на сільськогосподарську продукцію у визначеній кількості та якості.
Виконання боржником зобов`язань за фінансовими аграрними розписками здійснюється лише в безготівковій формі.
При цьому аграрна розписка є специфічним видом правочину, який має спеціальне законодавче врегулювання - Закон України "Про аграрні розписки". Аграрна розписка є окремим правочином, товаророзпорядчим документом, який встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму, забезпечене заставою майбутнього врожаю. Аграрна розписка може містити, крім іншого, відповідальність за її невиконання та інші положення, що не суперечать законодавству. Аграрна розписка виконується незалежно від виконання договору поставки (чи іншого), на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання, вона може бути відступлена іншому кредитору.
Такі правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 924/233/21, від 24.05.2022 у cправі № 906/708/20, від 12.07.2022 у справі № 902/698/21.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про аграрні розписки" аграрна розписка встановлює забезпечення виконання зобов`язань боржника за аграрною розпискою заставою його майбутнього врожаю. Предметом такої застави може бути виключно майбутній врожай сільськогосподарської продукції.
Розмір застави повинен бути не меншим за розмір зобов`язання за аграрною розпискою. На день видачі аграрної розписки майбутній врожай сільськогосподарської продукції не може перебувати в інших заставах, ніж за аграрними розписками.
На день збору врожаю предметом застави стає відповідна кількість зібраної сільськогосподарської продукції. Обов`язок доведення походження зібраної сільськогосподарської продукції покладається на боржника за аграрною розпискою.
Застава майбутнього врожаю сільськогосподарської продукції за аграрною розпискою наділяє кредитора правом у разі невиконання боржником зобов`язання за аграрною розпискою у порядку примусового виконання зобов`язання боржника за аграрною розпискою одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майбутнього врожаю сільськогосподарської продукції переважно перед іншими кредиторами цього боржника за аграрною розпискою. Задоволення вимог кредитора за аграрною розпискою за рахунок заставленого майбутнього врожаю сільськогосподарської продукції здійснюється за вибором кредитора за аграрною розпискою у будь-який спосіб, не заборонений законом, у тому числі шляхом передачі йому права власності на предмет застави в рахунок погашення майнового зобов`язання боржника за товарною аграрною розпискою, наділення кредитора за аграрною розпискою правом доростити заставлений майбутній врожай сільськогосподарської продукції, зібрати врожай сільськогосподарської продукції самостійно або уповноваженою ним особою та погасити майнове зобов`язання боржника за товарною аграрною розпискою шляхом набуття права власності на таку зібрану (вирощену) сільськогосподарську продукцію або погасити грошове зобов`язання боржника за фінансовою аграрною розпискою шляхом укладення договору купівлі-продажу заставленої сільськогосподарської продукції з іншою особою - покупцем (у тому числі шляхом укладення договору на публічних торгах) з отриманням у рахунок виконання зобов`язань боржника за аграрною розпискою плати за таким договором.
У разі незгоди з вимогами, викладеними в акті про порушення технології виробництва, боржник за аграрною розпискою має право звернутися до організації, спеціально уповноваженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну аграрну політику, для вирішення таких спорів. Вказана організація зобов`язана розглянути спір та прийняти остаточне рішення у спорі, яке буде обов`язковим для сторін, протягом двох робочих днів з дня отримання скарги з доданим оскаржуваним актом кредитора за аграрною розпискою про порушення технології виробництва. До вирішення такого спору зазначеною спеціально уповноваженою організацією кредитор за аграрною розпискою не має права здійснювати дії із самостійного дорощення заставленого за аграрною розпискою майбутнього врожаю. За відсутності рішення вказаної вище організації протягом зазначеного строку скарга боржника вважається безпідставною та відхиленою. У разі незгоди сторін з рішенням зазначеної спеціально уповноваженої організації таке рішення може бути оскаржене до суду.
Матеріали справи свідчать, що згідно звіту про реалізацію сільськогосподарської продукції за січень-жовтень 2021 року ( а.с. 92-94, т. 2) вартість реалізованої продукції становить 18 323 282 грн.
Згідно Звіту про реалізацію сільськогосподарської продукції за січень-листопад 2021 року (а.с. 95-96 т. 2) вартість реалізованої продукції становить 23 980 436,00 грн . 
Відтак, за листопад 2021 року підприємство реалізувало продукції на 5 657 154,00 грн, що ставить під сумнів перебування ПП "Агрофірма "Славутич" у скрутному фінансовому становищі та необхідність у отриманні агрофірмою додаткових (позичкових) коштів. 
Так, слід зауважити, що у Звіті про фінансові результати за 2021 рік (а.с. 129-130, т. 2) вказано, що чистий дохід від реалізації продукції ( код рядка 2000) становить 25 851 000,00 грн. Отже і у грудні 2021 року підприємство реалізовувало продукцію на суму близько 1 870 564,00 грн ( 25 851 000грн – 23 980 436грн = 1 870 564,00 грн ). Згідно фінансового звіту підприємства за 2021 рік дебіторська заборгованість на початок року становить 13 173,7 тис. грн.. , а на кінець 2021 року – 25 878,8 тис грн..
Згідно Звіту про збирання сільськогосподарських культур станом на 01 листопада 2021 року ПП "Агрофірма "Славутич" (а.с. 107-109, т. 2) вже було зібрано 473,80 ц сої на площі 33,84 га, 3893,70 ц соняшнику на площі 149,40 га та 418,20 ц (41,82 т), кукурудзи на площі 83,64 га. Тобто, на момент підписання Договору № 01/11-21 позики урожай кукурудзи ПП "Агрофірма "Славутич" було вже зібрано.
Зазначене свідчить про те, що під час укладання Договору позики керівник ПП "Агрофірма "Славутич" ОСОБА_2 та ТОВ "Діловий район" (наразі ТОВ "Добрі ліки" ) усвідомлювали той факт, що з 01.11.2021 до 10.12.2021 неможливо виростити та зібрати майбутній врожай кукурудзи в силу природних умов, однак уклали спірні правочини. 
Варто зазначити також , що згідно того ж Звіту про збирання сільськогосподарських культур станом на 01 листопада 2021 року, урожайність кукурудзи становить 0,5 т/га (5 ц/га) ( 418,20: 83,64=5) . Тобто, з кожного гектару кукурудзи було намолочено 500 кг зерна.
Разом з цим, в п. 1.2 Аграрної розписки зазначено, що очікувана врожайність кукурудзи 8 т/га (80 ц/га), що в 16 разів більше фактичної.
Відповідно до Звіту про реалізацію продукції сільського господарства за січень- листопад 2021 року на залишку зазначено 10759 ц ( 1075,9 т) кукурудзи. У період з 01 листопада 2021 року було реалізовано 283,34 т кукурудзи. Залишок складає 792,56 т кукурудзи.
ТОВ "Діловий район" не скористалося правом на одержання заборгованості від ПП "Агрофірма "Славутич" за рахунок предмету застави згідно Аграрної розписки .
Статтею 8 Закону України "Про аграрні розписки" передбачено право кредитора за аграрною розпискою на здійснення моніторингу застави майбутнього врожаю сільськогосподарської продукції. 
Матеріали справи не містять інформації , належних та допустимих доказів , що ТОВ "Добрі ліки" здійснювався моніторинг за зібраною сільськогосподарською продукцією.
ПП "Агрофірма "Славутич" свої зобов`язання перед ТОВ "Діловий район" по поверненню суми позики не виконало, грошові кошти у встановленому Договором позики та фінансовою Аграрною розпискою строки не повернуло. 

Суд встановив, що у зв`язку з невиконанням Боржником своїх грошових зобов`язань, строк виконання яких настав, ТОВ "Діловий район" звернулось до Господарського суду Полтавської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ПП АФ "Славутич", в якій просило відкрити провадження у справі про банкрутство ПП АФ "Славутич" з підстав неплатоспроможності останнього. Зазначена заява вмотивована наявністю у ПП АФ "Славутич" перед ТОВ "Діловий район" грошового зобов"язання в сумі 1 000 000,00грн за Договором позики від 01.11.2021, строк виконання якого настав. 
Заява ТОВ "Діловий район" про відкриття провадження у справі про банкрутство ПП АФ "Славутич" прийнята судом та призначена до розгляду у підготовчому засіданні. 
Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КУзПБ).
Відповідно до ч. 1 - 5 ст. 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Системний аналіз ст.ст. 1, 8, 34, 39 КУзПБ свідчить, що правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є: наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду; відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог; до підготовчого засідання суду вимоги кредитора (кредиторів) боржником у повному обсязі не задоволені.
Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі (аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, від 15.10.2020 у справі № 922/1174/20, від 22.09.021 у справі № 911/2043/20, від 16.09.2020 у справі № 911/593/20, від 03.09.2020 у справі № 910/16413/19, на які в тому числі посилається скаржник).
За наслідками розгляду поданих заявником документів, з урахуванням встановлених судом обставин справи, судом встановлено обґрунтованість тверджень ТОВ "Діловий район" (нова назва ТОВ "Добрі ліки") про наявність у ПП АФ "Славутич" грошових зобов`язань перед заявником за Договором позики від 01.11.2021, строк виконання яких настав, у загальному розмірі 1 000 000,00грн.
За результатами підготовчого засідання ухвалою Господарського суду Полтавської області від 14.11.2024 відкрито провадження у справі № 917/980/23 про банкрутство ПП АФ "Славутич", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - ПП АФ "Славутич", введено процедуру розпорядження майном ПП АФ "Славутич" та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 40 від 31.01.2023) з наданням йому повноважень відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства тощо.
Відтак, укладання ПП "Агрофірма "Славутич" та ТОВ "Діловий район" спірних правочинів призвело до настання негативних наслідків для ПП "Агрофірма "Славутич" у вигляді відкриття провадження у справі про банкрутство щодо останнього. 
З огляду на встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про наявність зловмисної домовленості відповідачів при вчиненні спірних правочинів - Договору № 01/11-21 позики (надання поворотної фінансової допомоги) від 01.11.2021 та фінансової Аграрної розписки від 26.11.2021, яке відбулося всупереч інтересам ПП АФ "Славутич" та з настанням невигідних для останнього наслідків, що є підставою для визнання вказаних правочинів недійсними на підставі ст. 232 ЦК України. Відтак позовні вимоги задовольняються судом. 
Загальні правила щодо правових наслідків недійсності правочинів сформульовані в ст. 216 ЦК України, в частині першій якої вказано, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Про застосування наслідків недійсності правочинів позивач не заявив. 
При цьому позивач заперечує факт отримання ПП "Агрофрма "Славутич" від ТОВ "Діловий район" грошових коштів за Договором позики. Зазначає, що платіжна інструкція від 25.11.2021 на суму 1 000 000,00грн не є належним доказом перерахування ТОВ "Діловий район" на рахунок ПП "Агрофірма "Славутич" грошових коштів за Договором позики, оскільки за даними бухгалтерського обліку вказані грошові кошти на рахунок останнього не надходили. ОСОБА_1 , як директор ПП "Агрофірма "Славутич", зверталась до банківських установ, в яких обслуговується підприємство, з проханням надати відомості про рух коштів за спірний період. Відповідь надійшла лише з одного банку і у виписках наданих цим банком надходження коштів відсутнє. Інші фінансові установи відмовили у наданні запитуваної інформації через проблеми з верифікацією. 
Разом з цим, суд зазначає, що позивач не була позбавлена права звернутися до суду з клопотанням про витребування у банківських установ, в яких обслуговується ПП "Агрофірма "Славутич", виписок по рахункам підприємства за спірний період. Цього зроблено не було. Відтак, посилання позивача на неперерахування ТОВ "Діловий район" грошових коштів за Договором позики мають форму припущення, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. 
При цьому суд констатує, що в даному випадку саме позивач, як позичальник заперечує перерахування грошових коштів за Договором позики і відповідно до правової позиції Верхового суду (Постанова від 06.04.2026 у справі № 368/1257/21) тягар доведення того, що грошові кошти не були одержані позичальником від позикодавця лежить на позичальнику.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Належність доказів передбачена ст. 76 ГПК України, у відповідності до якої належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 77 ГПК України встановлена допустимість доказів, у відповідності до якої обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
При цьому судом прийнято до уваги, висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.11.2019 у справі №911/2548/18 (в межах справи №917/50/13-г про банкрутство), в якій зазначено, що розглядаючи позов в межах справи про банкрутство суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника, не повинен обмежуватися дослідженням доказів, наданих заявником та іншими учасниками провадження (матеріали позовного провадження), але має в силу наведених вище особливостей природи банкрутства надавати оцінку заявленим вимогам з урахуванням дослідження усієї сукупності доказів, в тому числі і тих, що містяться в матеріалах справи про банкрутство боржника. Вказане сприяє ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення щодо відповідних вимог, а також дотриманню принципу процесуальної економі господарського судочинства, сутність якого полягає в тому, що під час розгляду справи в суді для найбільш повного та всебічного розгляду справи використовувати всі встановлені законом засоби з урахуванням строків визначених нормами процесуального права.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу в сумі 5 358,00грн за рахунок відповідачів в рівних частинах (по 2 684,00грн).
Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати недійсним Договір №01/11-21 позики (надання поворотної фінансової допомоги) від 01 листопада 2021 року, укладений між Приватним підприємством Агрофірма Славутич (39024, Полтавська область, Глобинський район, с. Горби, код ЄДРПОУ 25163269) та Товариством з обмеженою відповідальністю Діловий район (04108, м. Київ, проспект Правди, 31А, офіс 1/1, код ЄДРПОУ 42267616) з додатком № 1 від 01 листопада 2021 року;

3. Визнати недійсною фінансову Аграрну розписку від 26 листопада 2021 року, яку посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №2920.

4. Стягнути з Агрофірми "Славутич" (попередня назва - Приватне підприємство "Агрофірма "Славутич" ( с. Горби, Глобинський район, Полтавська область, 39024; код ЄДРПОУ 25163269) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 2 684,00грн витрат по сплаті судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Добрі ліки" (попередня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю "Діловий район") (проспект Європейського Союзу, буд. 31а, офіс 1/1, м. Київ, 04108; код ЄДРПОУ 42267616) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 2 684,00грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України).

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. ст. 256 ГПК України ). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 15.09.2026

Суддя О.О. Ореховська