ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2026 року | Справа №160/14269/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2026 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), у якій просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , що полягають у невиплаті ОСОБА_1 грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1000000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану";
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1000000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану". 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.04.2020, у віці 18 років, позивач була призвана на військову службу. Під час дії воєнного стану, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України №2102-IX, вона безперервно продовжувала проходити військову службу. 08.06.2023 з нею укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб солдатського, сержантського та старшинського складу. На даний час позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Протягом проходження військової служби брала безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. На звернення позивача щодо виплати грошової допомоги, від військової частини НОМЕР_2 надійшла відповідь №1157/р/244 від 15.04.2026, в якій відмовлено у виплаті винагороди. У відповіді зазначено, що позивач була призвана на службу 29.04.2020, тобто до введення воєнного стану. Позивач вказує, що така формальна відмова порушує права позивача на отримання передбаченої державою одноразової грошової винагороди та суперечить меті Постанови №153 - підвищенню мотивації військовослужбовців, які прийняті на службу під час воєнного стану у молодому віці. Наведене стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи; витребувано докази.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
10.06.2026 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що однією з обов`язкових умов при визначенні наявності права на отримання винагороди є обставина, що громадянин України має бути прийнятий або призваний на військову службу після введення воєнного стану, а станом на момент введення воєнного стану не проходив військову службу, за винятком тих, які проходили строкову службу на момент введення воєнного стану та були прийняті на військову службу за контрактом після введення воєнного стану. У своїй позовній заяві позивачка зазначає, і це не заперечується відповідачем, що 29.04.2020, у віці 18 років, вона була призвана на військову службу. Під час дії воєнного стану, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України №2102-IX, вона безперервно продовжувала проходити військову службу. 08.06.2023 з нею укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб солдатського, сержантського та старшинського складу. Враховуючи, що позивач була призвана на військову службу 29.04.2020, тобто до введення воєнного стану, вона не набула право на винагороду відповідно до умов Постанови №153.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2026 повторно витребувати у Військової частини НОМЕР_1 та у Військової частини НОМЕР_3 .
Вимоги ухвал про витребування доказів Військовою частиною НОМЕР_1 та у Військовою частиною НОМЕР_3 не виконані.
26.08.2026 представником Військової частини НОМЕР_1 подано до суду заперечення, в яких зазначено, що за попереднім аналізом було встановлено, що позивач не відповідала зазначеним критеріям, оскільки розпочала свою військову службу 29.04.2020 до введення воєнного стану 24.02.2022, збір документів для подальшої перевірки та прийняття рішення не було підстав. Проте, позивач самостійно зібрала окремі копії документів та надала їх для попереднього аналізу. При цьому отримавши відмову позивачка забрала всі документи. Враховуючи, що позивач була призвана на військову службу 29.04.2020, тобто до введення воєнного стану, вона не набула право на винагороду відповідно до умов Постанови №153. Такого висновку також прийшов Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України від 08.12.2025 №220/13/28126, який надаючи відповідь на 12-те питання, у своїх роз`ясненнях щодо виплати винагороди з підстав п. 4 Постанови №153.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України № НОМЕР_4 .
Позивач має посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 від 25.11.2020.
Сторонами у справі не заперечується той факт, що 29.04.2020 ОСОБА_1 була призвана на строкову військову службу.
08.06.2023 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира НОМЕР_6 окремої мотопіхотної бригади полковника ОСОБА_2 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського та рядового складу.
Контракт укладено до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію та набрав чинності з 08.06.2023.
06.11.2024 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі тимчасово командира військової частини НОМЕР_7 Сухопутних військ Збройних Сил України полковника ОСОБА_3 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу.
Контракт укладено до оголошення рішення про демобілізацію та набрав чинності з 06.11.2024.
Відповідно до довідки від 19.08.2025 №260 молодший лейтенант ОСОБА_1 брала безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій у період з 01.01.2024 по 13.02.2025 у кількості 297 днів.
01.09.2025 позивач подала рапорт командиру 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в якому просила клопотання перед вищим командуванням про надання грошової виплати згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025.
Відповіді на рапорт позивача матеріали справи не містять.
Водночас у відповідь на скаргу представника позивача, подану до Міністерства оборони України, військовою частиною НОМЕР_2 надано лист від 15.04.2026 №1157/О/244, в якому повідомлено, що аналіз матеріалів свідчить про відсутність підстав для виплати, з огляду на те, що основною умовою виплати є прийняття або призов на службу саме під час дії воєнного стану (тобто з 24.02.2022). Згідно з даними військового квитка (серія НОМЕР_8 ), ОСОБА_1 була призвана на військову службу 29.04.2020, тобто до початку повномасштабного вторгнення та введення відповідного правового режиму.
Не погоджуючись з відмовою у виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою №153, позивач звернулася до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, №734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, №271/2024 від 06.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024, №740/2024 від 28.10.2024, №26/2025 від 14.01.2025, №235/2025 від 15.04.2025, №478/2025 від 14.07.2025 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).
Частиною 3 ст. 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Постанова №153) та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Відповідно до пункту 4 Постанови №153 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
30.07.2025 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №942 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153», якою пункт 4 постанови №153 доповнено абзацами такого змісту:
“виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;
проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу “молодший лейтенант”;
проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.”.
Станом на день розгляду військовою частиною НОМЕР_9 рапорту позивача та надання відповіді від 04.08.2025 за №2/24/12-908-2025, постанова №153, з урахуванням внесених змін постановою №942, була чинною.
Отже, з аналізу постанови №153, з урахуванням внесених змін постановою №942, виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень, з числа осіб, які проходили строкову військову службу.
Як встановлено судом, 29.04.2020 ОСОБА_1 була призвана на строкову військову службу.
08.06.2023 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира НОМЕР_6 окремої мотопіхотної бригади полковника ОСОБА_2 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського та рядового складу.
Контракт укладено до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію та набрав чинності з 08.06.2023.
06.11.2024 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі тимчасово командира військової частини НОМЕР_7 Сухопутних військ Збройних Сил України полковника ОСОБА_3 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу.
Контракт укладено до оголошення рішення про демобілізацію та набрав чинності з 06.11.2024.
Відповідно до довідки від 19.08.2025 №260 молодший лейтенант ОСОБА_1 брала безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій у період з 01.01.2024 по 13.02.2025 у кількості 297 днів.
Отже, позивач з 29.04.2020 проходила строкову військову службу, а після введення воєнного стану на території України прийнятий на військову службу за контрактом з 08.06.2023.
Водночас правова конструкція п. 4 постанови №153 не передбачає визначення дати, коли особа була прийнята на службу за призовом, лише встановлює умови: «були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану» та «з числа осіб, які проходили строкову військову службу».
Позивач відповідає вказаним умовам, оскільки була прийнята на військову службу за контрактом під час воєнного стану 08.06.2023, та був призвана на строкову військову службу 29.04.2020.
Отже, твердження відповідача про те, що на позивача не розповсюджуються норми постанови №153 є помилковими та не відповідають наведеному правовому регулюванню.
Стосовно інших підстав для призначення та виплати винагороди, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України № НОМЕР_4 .
Отже, позивачу 08.06.2023 в день укладання первісного контракту виповнилось 22 роки.
Контракт про проходження військової служби, датований 08.06.2023, укладено до набрання чинності постановою №153.
ОСОБА_1 у період з 01.01.2024 по 13.02.2025 у кількості 297 днів брала безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, що підтверджується довідкою від 19.08.2025 №260.
Проаналізувавши вказані документи, судом встановлено, що позивач відповідає умовам абзацу 1 пункту 4 Постанови №153 для отримання одноразової грошової винагороди.
Отже, враховуючи той факт, що позивач не досягла 25 років станом на день заключення контракту про проходження військової служби, контракт було заключено у період дії на території України воєнного стану, брала безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком не менше шести місяців станом на дату набрання чинності постановою №153, ОСОБА_1 має право на виплату винагороду в повному обсязі відповідно до абзацу 1 пункту 4 Постанови №153.
Додатково, суд зазначає, що в даному випадку має місце протиправна бездіяльність відповідача, а не дії, визнання яких протиправними просить позивач, оскільки відповідачем не було вчинено покладених на нього повноважень на призначення одноразової грошової винагороди за результатами розгляду рапорту позивача.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд робить висновок про задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач у відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору на підставі посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 від 25.11.2020.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невиплаті ОСОБА_1 грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1000000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1000000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану".
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський