Справа № 161/12188/26 
Провадження № 3/161/3165/26 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк   23 липня 2026 року 
Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Присяжнюк Л.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 848492 від 31.05.2026 вбачається, що 31.05.2026 близько 11 год. 27 хв. в с.Гаразджа по вул. Горохова – вул. Лісна, ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, яка виражалася у відмові особи пред`явити документ, що посвідчує особу, а також перешкоджав здійснювати поверхневий огляд особи. Такі дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ст. 185 КУпАП.
В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав. Пояснив, що 31.05.2026 їхав додому разом із дівчиною, у с.Гаразджа їх автомобіль був зупинений працівниками поліції та ТЦК та СП. В процесі розмови працівниками поліції було неодноразово висловлено вказівку пред`явити посвідчення водія, однак стверджує, що показав застосунок Резерв+ оскільки був пасажиром, а не водієм автомобіля. Під час спілкування з працівниками поліції жодного опору чи непокори не чинив, однак працівники поліції скрутили йому руку та одягли кайданки.
В судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвокат Кобилинський А.О. зазначив, що вимога працівника поліції щодо пред`явлення посвідчення водія була незаконною, оскільки він не керував транспортним засобом, а був водієм. Крім того зазначив, що особу ОСОБА_1 було встановлено, оскільки останній пред`явив для перевірки застосунок Резерв+.
Також стверджує, що у поліцейського були відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 бути якісь незаконні предмети, оскільки він до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, закон не порушував. Просить провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до такого висновку.
Диспозицією ст. 185 КУпАП визначено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність законного розпорядження або вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, яке випливає з прав працівника поліції, визначених у Законі України «Про Національну поліцію». Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.
Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків, тобто виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а тому це розпорядження або вимога повинні бути зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП.
Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, не конкретизовано суть адміністративного правопорушення в розумінні диспозиції ст. 185 КУпАП, оскільки не вказано яка саме вимога була пред`явлена ОСОБА_1 , якій він злісно не підкорився, в чому саме проявлялася така злісна непокора. Документ, що посвідчує особу було пред`явлено через застосунок Резерв+. Таким чином вимогу поліцейського виконано.
Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Судом досліджено відеозапис події, з якого вбачається, що ОСОБА_1 спокійно спілкувався з працівниками поліції, будь-яких дій, що свідчили б про опір чи непокору, не вчиняв. Натомість саме поліцейський схопив ОСОБА_1 обома руками за одяг, повідомив, що не відпустить його та проводитиме поверхневий огляд, після чого однією рукою утримував ОСОБА_1 , а іншою обмацував його одяг (кармани). У подальшому на відеозаписі, який має гіршу якість зображення та пришвидшену динаміку, зафіксовано, як двоє поліцейських заламують ОСОБА_1 руки за спину, застосовують спеціальні засоби (кайданки) та ведуть його до службового автомобіля.
Отже, зафіксована на відеозаписі поведінка ОСОБА_1 не містить жодних ознак злісної непокори законній вимозі поліцейського. Ініціатором фізичного контакту та застосування заходів примусу був саме працівник поліції, а не особа, яка притягається до відповідальності. Активний фізичний опір, ухилення від виконання законних вимог, погрози чи інші прояви, що свідчили б про умисне й наполегливе невиконання законного розпорядження, з боку ОСОБА_1 відеозаписом не підтверджуються.
Суд звертає увагу, що диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає відповідальність саме за злісну непокору, тобто явне і наполегливе, повторюване невиконання законної вимоги поліцейського, а не за будь-яку незгоду особи з дією працівника поліції чи мовчазну поведінку під час перевірки. Матеріали справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, не містять переконливих доказів того, у чому саме конкретно виражалася злісність непокори з боку ОСОБА_1 , а пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про те, що жодного опору чи непокори він не чинив, узгоджуються зі змістом відеозапису та не спростовані стороною обвинувачення іншими належними і допустимими доказами.
Судом встановлено, що поліцейського, який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , двічі викликано у судове засідання для допиту в якості свідка, проте останній в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не подавав. За таких обставин суд позбавлений можливості з`ясувати в поліцейського обставини, що стало підставою для складення протоколу, а також перевірити доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, шляхом безпосереднього допиту особи, яка склала протокол.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення. Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення, доки її вину не буде доведено в законному порядку, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин, оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки не доведено обов`язкової ознаки об`єктивної сторони цього правопорушення – злісної непокори законній вимозі поліцейського.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.
За таких обставин, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що провадження у вказаній справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 185, 245, 247, 252, 265, 280, 294 КУпАП, суддя,
П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ст. 185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області        Людмила ПРИСЯЖНЮК