Справа № 361/5858/24
Провадження № 2/361/4184/24 

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
02.06.26
02 червня 2026 р.  м.Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Писанець Н.В.,
при секретарі – Михальова М.В.,
представника позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та зустрічною позовною заявою  ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, - 
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_3 зазначено, що між сторонами було укладено шлюб 09.06.2012 року, що підтверджується актовим записом №9 зробленим виконавчим комітетом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області.
За період шлюбу народились діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Шлюб було розірвано між сторонами рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.06.2024р. у справі №361/2665/24. 
За період шлюбу, сторонами було придбано наступне майно, а саме: 
-Квартира загальною площею 33,1 кв.м, житлова площа 14,7 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано за відповідачем ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2021р., посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Лисогором О.А., зареєстроване в реєстрі за №1125. Вартість квартири складає 1 222 640,00 грн. відповідно до висновку про вартість майна на момент подачі позову.;
-Легковий автомобіль марки OPEL модель Zafira державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, право власності на автомобіль зареєстроване 17.10.2020р. за відповідачем ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 . Вартість автомобілю визначає позивач, виходячи з інформаційних оголошень на сайті AUTO.RIA, у розмірі 5499 доларів США, що в еквіваленті на день звернення з позовом складає 164 655,00 грн.;
-Легковий автомобіль марки BMW модель 320D державний номерний знак НОМЕР_3 , 2012 року випуску, право власності на автомобіль зареєстроване 02.01.2024р. за відповідачем ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 . Вартість автомобілю визначає позивач, виходячи з інформаційних оголошень на сайті AUTO.RIA, у розмірі 12100 доларів США, що в еквіваленті на день звернення з позовом складає 491 260,00 грн.
Вартість усього майна позивачем визначено у розмірі 1 937 159,00 грн. Вважаючи, що вартість частки майна складає 968 579,50 грн., позивач просить суд поділити майно подружжя та визнати право власності на нього у розмірі частки за кожним з подружжя. Також просив врахувати, що відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 28.02.2024р. №3243/2024/4348032, укладеного в ТСЦ МВС №3243 між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , останній перейшло право власності на легковий автомобіль марки BMW модель 320D державний номерний знак НОМЕР_3 , 2012 року випуску. Половину отриманої вартості цього майна позивачем отримано не було, у зв`язку з чим, він просить суд стягнути з відповідача на його користь 245 630,00 грн. 
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 27.06.2024р. було відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.
03.10.2024р. від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Довганич О.О. надійшов відзив, за змістом якого, вбачається визнання відповідачем позовних вимог частково, а саме: перелік майна, придбаного подружжям за період шлюбу нею не оспорюється, вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 1222640,00 грн. – не оспорюється. Однак, не визнається вартість легкових автомобілів, визначена позивачем за даними з інформаційних оголошень на сайті AUTO.RIA. Натомість, до відзиву долучено звіт №3009-1/24 про оцінку майна від 30.09.2024р., яким середня ринкова вартість легкового автомобілю марки OPEL модель Zafira державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску визначена 145 400,00 грн.; а також звіт №3009-2/24 про оцінку майна від 30.09.2024р., яким середня ринкова вартість легкового автомобілю марки BMW модель 320D державний номерний знак НОМЕР_3 , 2012 року випуску визначена 299 500,00 грн. 
Враховуючи неможливість, на думку відповідача, користування вищевказаним майном разом з позивачем, оскільки він вчиняв відносно неї домашнє насильство та здійснив навмисне ДТП за участі їх автомобілів, задоволення його вимог та визначення за ними по частині у праві власності на нього – буд лише підставою для повторного звернення до суду. Тому, просить суд визнати за позивачем право власності на спірну квартиру та автомобіль OPEL, стягнувши з нього на її користь частину їх вартості. Також відповідач не заперечує щодо стягнення з неї частини вартості відчуженого автомобілю BMW у розмірі 149 750,00 грн.
Крім цього, 03.10.2024р. відповідач ОСОБА_4 , у інтересах якої діє адвокат Довганич О.О., звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 з вимогами наступного змісту. Зазначає, що відповідачем за її зустрічним позовом ОСОБА_3 , за період шлюбу, було придбано за спільні грошові кошти та відчужено без її письмової згоди 3 легкових автомобіля, а саме:
-TOYOTA CAMRI, 2008 року випуску, придбаний 09.09.2021р., відчужений 07.03.2024р.;
-MERCEDES-BENZ, 1995 року випуску, придбаний 04.07.2015р., відчужений 13.06.2018р.;
-CHERI AMULEN, 2008 року випуску, придбаний 13.11.2013р., відчужений 09.09.2021р.
Вартість вищевказаного майна визначена позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_4 виходячи з замовлених нею та проведених ПП «Аверті» звітів, а саме: вартість легкового автомобілю TOYOTA CAMRI, 2008 року випуску – 387 600,00 грн.; вартість легкового автомобілю MERCEDES-BENZ, 1995 року випуску – 231 400,00 грн. вартість легкового автомобілю CHERI AMULEN, 2008 року випуску – 107 900,00 грн.
На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь частину вартості відчуженого майна у сумі 363 450,00 грн. та понесені судові витрати.
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 12.11.2024р. зустрічну позовну заяву було об`єднано в одне провадження з первісними позовними вимогами та присвоєний номер справи 361/5858/24.
На підставі розпорядження №536 від 03.04.2025р., було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. 
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Писанець Н.В. від 21.07.2025р. справу було прийнято до свого провадження та призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.
Позивачем ОСОБА_3 , у інтересах якого діє адвокат Сімутін Р.В., було подано відповідь на відзив, за змістом якого зазначено про незгоду з визначеною ОСОБА_4 вартістю спірних легкових автомобілів, наполягав на зазначеній у власній позовній заяві їх вартості, на спростування долучених ОСОБА_4 звітів, долучив рецензії від 17.01.2025р. на звіти №3009-1/24 та №3009-2/24, сформовані рецензентом, оцінювачем ФОП Касаткіною І.Є., у висновках якої зазначено про невідповідність у повній мірі вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна та наявні значні недоліки, які вплинули на достовірність проведеної оцінки. 
01.05.2025р. відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 , у інтересах якого діє адвокат Сімутін Р.В., подано відзив на зустрічний позов, за змістом якого вбачається незгода з доводами ОСОБА_4 щодо віднесення легкових автомобілів MERCEDES-BENZ, 1995 року випуску та CHERI AMULEN, 2008 року випуску до спільного сумісного майна подружжя та такого, що підлягає поділу, оскільки вони були придбані та реалізовані в період їх шлюбу та отримані грошові кошти були витрачені на потреби сім`ї. Погоджується з можливістю віднесення реалізованої вартості легкового автомобілю TOYOTA CAMRI, 2008 року випуску до спільного сумісного майна подружжя та не заперечує проти її розподілу, однак, не підтверджує вартість реалізації автомобілю, визначену ОСОБА_4 у позовній заяві. Зазначає, що визначена позивачем вартість у звіті №1708-1/24 про оцінку майна від 08.08.2024р. не може взята до уваги судом, посилаючись на наявну рецензію, сформовану рецензентом, оцінювачем ФОП ОСОБА_8 . Вважає належною до уваги вартість легкового автомобілю TOYOTA CAMRI, 2008 року випуску, визначену звітом №608-1/24 від 07.03.2024р. ПП «Ажіо» у розмірі 322 800,00 грн. 
Ухвалою суду від 21.10.2025р. у справі було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.
Присутній у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 – адвокат Сімутін Р.В. підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, висловив обґрунтування, аналогічні позовній заяві, також просив суд відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог, посилаючись на наявний відзив.
Присутня у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 – адвокат Довганич О.О. просила суд відмовити у задоволенні первісних позовних вимог, в обґрунтування незгоди посилалась на зміст відзиву, долученого до матеріалів справи. Наполягала на задоволенні зустрічних позовних вимог, виходячи з наведених у позовній заяві обґрунтувань. Звернула увагу суду на недопустимість доказу, долученого позивачем ОСОБА_3 – рецензії на звіти, надані оцінювачем ФОП ОСОБА_8 , оскільки остання не є рецензентом, що працює у центральному апараті Фонду державного майна, а дані рецензії не містять інформації про їх реєстрацію в Єдиній базі інформації зі звітів про оцінку. 
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. 
Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб 09.06.2012 року, що підтверджується актовим записом №9 зробленим виконавчим комітетом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області.
За період шлюбу народились діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Шлюб було розірвано між сторонами рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.06.2024р. у справі №361/2665/24. 
За період шлюбу, сторонами було придбано наступне майно, а саме: квартиру загальною площею 33,1 кв.м, житлова площа 14,7 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано за відповідачем ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2021р., посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Лисогором О.А., зареєстроване в реєстрі за №1125; легковий автомобіль марки OPEL модель Zafira державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, право власності на автомобіль зареєстроване 17.10.2020р. за відповідачем ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 ; легковий автомобіль марки BMW модель 320D державний номерний знак НОМЕР_3 , 2012 року випуску, право власності на автомобіль зареєстроване 02.01.2024р. за відповідачем ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 . 
Вирішуючи по суті позовні вимоги сторін, суд виходить з наступного. 
Так, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Також, варто вказати, що згідно статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (перше речення абзацу 2 частини 1 статті 71 Кодексу).
Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Згідно ч.4 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
На вимогу ч.5 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Кожен з подружжя має право на поділ майна, яке є об`єктом спільної власності, шляхом виділення його в натурі в особисте майно та припинення спільної власності взагалі. Відповідно ст. 71 СК України у випадку неподільності об`єкту спільного майна, він присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Тобто, при наявності такої кількості об`єктів спільного неподільного майна, суд повинен справедливо присудити частину об`єктів майна одному з подружжя, частину - іншому і, таким чином, припинити як спільну власність, так і сам спір, як існуючий, так і такий що ймовірно виникне у майбутньому між подружжям.
У постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 09 червня 2021 року в справі № 369/7613/17, від 09 червня 2021 року в справі № 523/15462/16-ц, від 14 квітня 2021 року в справі № 127/7830/17 наголошується: «... вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя у цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності».
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).
Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.
При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.
Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.
Так, відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Визначаючи вартість спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_9 , суд виходить з наступного. Вартість квартири, визнана сторонами, складає 1 222 640,00 грн. відповідно до висновку про вартість майна від 19.04.2024р., складеному ФОП ОСОБА_10 та суд погоджується з таким доказом.
Вартість легкового автомобілю марки OPEL модель Zafira державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску – суд вважає належною таку, що визначена звітом №3009-1/24 про оцінку майна від 30.09.2024р. у 145 400,00 грн.
А також суд вважає належним доказом вартості легкового автомобілю марки BMW модель 320D державний номерний знак НОМЕР_3 , 2012 року випуску звіт №3009-2/24 про оцінку майна від 30.09.2024р., яким середня ринкова вартість цього майна визначена у 299 500,00 грн. 
Доводи представника позивача ОСОБА_3 , адвоката Сімутіна Р.В. щодо недопустимості вищевказаних доказів суд не приймає до уваги, оскільки, по-перше, рецензії на звіти, надані оцінювачем ФОП ОСОБА_8 , не можуть вважатись належними та допустимими доказами, виходячи з їх невідповідності вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та, у цій частині, суд погоджується з доводами представника відповідача адвокатом Довганич О.О.; а по-друге, свою незгоду з визначеною звітами №3009-1/24 та №3009-2/24 вартістю спірного майна сторона у справі не обґрунтувала аналогічними доказами та з клопотаннями про призначення та проведення судової експертизи до суду не зверталась.
Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 суд зазначає, що незважаючи на наявні долучені докази та визнання ОСОБА_3 факту перебування вказаних легкових автомобілів у якості спільного сумісного майна подружжя у період їх шлюбу, задоволенню такі вимоги не підлягають, оскільки, підставою для стягнення грошової компенсації за відчужене однією зі сторін майно - легкового автомобілю TOYOTA CAMRI, 2008 року випуску, легкового автомобілю MERCEDES-BENZ, 1995 року випуску та легкового автомобілю CHERI AMULEN, 2008 року випуску – ОСОБА_4 визначено недійсність договорів щодо їх відчуження, посилаючись на відсутність її письмової, нотаріально засвідченої згоди на вчинення таких дій. 
Суд виходить з того, що якщо такий договір було укладено без нотаріально засвідченої згоди, суд може визнати його недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України та ст. 65 Сімейного кодексу – при цьому, з вимогами про визнання вищевказаних договорів недійсними, з означених нею підстав, ОСОБА_4 не зверталась, а також належних та допустимих доказів встановленої судовим рішенням такої недійсності - суду не надала. 
Так, з врахуванням зазначених норм, оскільки сторони не можуть досягнути самостійної згоди щодо поділу майна, враховуючи оціночну вартість майна, пропозиції та обгрунтування сторін щодо варіантів поділу, суд вважає, що спільне майно подружжя повинно бути поділено наступним чином, а саме. 
Слід визнати спільним сумісним майном подружжя: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску; грошові кошти, отримані внаслідок відчуження автомобілю марки BMW, д.н.з. НОМЕР_3 , 2012 року випуску. Поділити майно подружжя та визнати право особистої приватної власності за ОСОБА_3 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_4 на це майно. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування вартості частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 611 320,00 грн. Поділити майно подружжя та визнати право особистої приватної власності за ОСОБА_3 на автомобіль марки Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_4 на це майно. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування вартості частини автомобілю марки Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску у розмірі 72 700,00 грн. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію частини вартості відчуженого автомобілю марки BMW, д.н.з. НОМЕР_3 , 2012 року випуску у розмірі 149 750,00 грн.
З врахуванням зазначеного, на думку суду, такий розподіл майна по відношенню до сторін буде справедливими, відповідатиме інтересам осіб та не буде порушувати їх прав.
Тобто, первісні позовні вимоги ОСОБА_3 слід задовольнити частково, а у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.60, 69, 70, 57, 65 Сімейного кодексу України,ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 280, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги  ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя – задовольнити частково.
Визнати спільним сумісним майном подружжя: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску; грошові кошти, отримані внаслідок відчуження автомобілю марки BMW, д.н.з. НОМЕР_3 , 2012 року випуску.
Поділити майно подружжя та визнати право особистої приватної власності за ОСОБА_3 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_4 на це майно. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування вартості частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 611 320,00 (шістсот одинадцять тисяч триста двадцять) грн. 00 коп.
Поділити майно подружжя та визнати право особистої приватної власності за ОСОБА_3 на автомобіль марки Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_4 на це майно. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування вартості частини автомобілю марки Opel Zafira, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску у розмірі 72 700,00 (сімдесят дві тисячі сімсот) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію частини вартості відчуженого автомобілю марки BMW, д.н.з. НОМЕР_3 , 2012 року випуску у розмірі 149 750,00 (сто сорок дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. 
Відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви  ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. 

Суддя Писанець Н.В.