Справа № 465/766/25 
Провадження 2-а/465/20/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
07.07.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді Мигаль Г.П.,
при секретарі судового засідання Білінській С.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови серії ЕНА №3915739 від 22 січня 2025 року, винесеної за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та закриття провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22 січня 2025 року інспектором відділу поліцейської діяльності (м. Новий Розділ) Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області було винесено постанову ЕНА №3915739 від 22 січня 2025 року та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп. Вважає, що вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки позивач не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, а поліцейським всупереч вимог статей 245, 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не було належним чином з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявна його вина у вчиненні такого правопорушення. Зазначив, що він насправді, скористався відповідним покажчиком повороту та дотримався вимог пункту 9.2 «62 Правил дорожнього руху. Поліцейським не було надано доказів вчинення позивачем згаданого адміністративного правопорушення. А тому вважає, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Своєї вини не визнає.
З огляду на зазначене, просив задоволити позов.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує щодо задоволення позову з огляду на таке. Доводи Позивача не відповідають дійсності та об`єктивній реальності, адже Інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому Інспектор, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом зупинення транспортного засобу під керуванням позивача. Позивач здійснив зупинку свого транспортного засобу та почав вести діалог з працівником поліції. Останній, дотримуючись ст. ст. 278, 279 КУПАП та Інструкції «Про затвердження Інструкції № 1395 від 07.11.2015, представився, пояснив правопорушнику причину зупинки та почав з`ясовувати всі необхідні обставини для початку розгляду справи по суті. Звернув увагу, що на відео чітко прослідковується, що при зміні руху, а саме поворот «наліво» не було подано сигнал світлового покажчика, при тому, коли співробітниками поліції подано сигнал про зупинку транспортного засобу за допомогою спеціального світлового сигналу, позивач дійсно при зупинці подав сигнал світловим покажчиком. Крім того подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив задоволити.
Судом встановлено фактичні обставини справи.
Постановою інспектора відділу поліцейської діяльності (м. Новий Розділ) Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області Вірта Олександра Івановича серії ЕНА №3915739 від 22 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Відповідно до постанови, 22.01.2025 20:40 дорога Т-14-19 13100 м, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку при повороті. Чим порушив п. 9.2.б ПДР порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом розворотом.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Предметом оскарження у даній справі є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306.
Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктом п.9.2.б Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Згідно з ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідач на обґрунтування правомірності оскаржуваної постанови не надав доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, зокрема, з долучених відповідачем відеозаписів до матеріалів справи не можливо встановити чи дійсно ОСОБА_1 не увімкнув покажчик повороту під час здійснення маневру. Інших доказів, які б підтверджували вину позивача суду відповідачем не надано.
Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.
Оскільки відповідачем не доведено факту порушення позивачем п. 9.2.б Правил дорожнього руху, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі серії ЕНА №3915739 від 22 січня 2025 року, винесена інспектором без додержання вимог законності та підлягає скасуванню.
За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Оскільки в ході розгляду справи встановлено відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно позивача закриттю.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати у виді судового збору в розмірі 605,60 грн необхідно стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 20, 44, 47, 77, 90, 139, 143, 192, 210-211, 241-246, 250 КАС України, суд, -
ухвалив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження задовольнити.
Постанову інспектора відділу поліцейської діяльності (м. Новий Розділ) Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області Вірта Олександра Івановича серії ЕНА №3915739 від 22 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 605,60 гривень.
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, ЄДРПОУ 40108833, місце знаходження: м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3.
Повне рішення складено 07 липня 2026 року.

Головуючий суддя Мигаль Г.П.