Справа № 950/2982/25
Номер провадження 2/950/143/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Стеценка В. А., 
за участю секретаря – Радковської О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до суду з даним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 631844223 від 06.10.2021 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 25 400 грн. 00 коп. Згідно з цим договором позичальник зобов`язаний щомісячно здійснювати погашення мінімального платежу та відсотків за користування кредитом. Відповідачка свої зобов`язання по кредитним договором не виконує, тому представник позивача звернувся до суду та просив стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, заперечень на відзив представника відповідачки, додаткових пояснень чи клопотань про отримання і дослідження доказів, не долучених до позовної заяви суду не направив.
Відповідачка та її представник у судове засідання теж не з`явилися, представник в наданому суду відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не укладала ніяких договорів з позивачем, а позивачем не було підтверджено дійсними, належними та допустимими доказами, що одноразовий цифровий підпис належить відповідачці ОСОБА_1 , а не іншій особі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
З розрахунку, виписки (а.с. 7, 13), досліджених в судовому засіданні вбачається, що станом на 06.06.2025 року банком сума боргу відповідачки по кредитному договору № 631844223 від 06.10.2021 року становить– 53 531 грн. 01 коп., з яких: 31 452 грн. 44 коп. – заборгованість по тілу кредиту, 22 078 грн. 57 коп. – заборгованість по відсотках.
З паспорта споживчого кредиту, довідок (а.с. 8-12), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що згідно кредитного договору № 631844223 від 06.10.2021 року, укладеного між АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , відповідачці було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 25 400 грн. 00 коп. строком до 06.10.2022 року та узгоджено графік погашення заборгованості.
З вимоги, опису, списку (а.с. 14-17), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивач звертався до відповідачки з письмовою вимогою достроково сплатити заборгованість за кредитним договором № 631844223 від 06.10.2021 року, яка станом на 06.07.2025 року складає 54 403 грн. 92 коп.
З статуту (а.с. 18-20), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що Акціонерне товариство «Сенс Банк» є юридичною особою, основним видом економічної діяльності якого є інші види грошового посередництва.
З витягу, договору, довіреності, свідоцтва (а.с. 21-27), досліджених в судовому засіданні вбачається, що у справі за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 28.01.2025 року між адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» в особі керуючого партнера Лойфера А.Е. та позивачем АТ «Сенс Банк» було укладено договір, яким врегулювано об`єм, порядок надання, вартість правової допомоги.
З меморіального ордеру (а.с. 30), дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що при поданні позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги пов`язані з спорами, що виникають із кредитних договорів і не підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом, вмотивованим тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 631844223 від 06.10.2021 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 25 400 грн. 00 коп. Згідно з цим договором позичальник зобов`язаний щомісячно здійснювати погашення мінімального платежу та відсотків за користування кредитом.
Відповідачка свої зобов`язання по кредитному договору не виконувала, тому представник позивача звернувся до суду та просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 631844223 від 06.10.2021 року в сумі 53 531 грн. 01 коп. та судові витрати по справі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Заперечень на відзив представника відповідачки, додаткових пояснень чи клопотань про отримання і дослідження доказів, не долучених до позовної заяви суду не направив.
Відповідачка та її представник у судове засідання теж не з`явилися, представник в наданому суду відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не укладала ніяких договорів з позивачем, а позивачем не було підтверджено дійсними, належними та допустимими доказами, що одноразовий цифровий підпис належить відповідачці ОСОБА_1 , а не іншій особі.
Вказані обставини були встановлені з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. 
Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ст. 81 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Суд бере до уваги, що згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні представником позивача не було доведено, щовідповідачка відповідно до укладеного кредитного договору № 631844223 від 06.10.2021 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 25 400 грн. 00 коп., згідно з цим договором зобов`язана щомісячно здійснювати погашення мінімального платежу та відсотків за користування кредитом, і заборгованість за зазначеним кредитним договором станом на 06.07.2025 року складає 54 403 грн. 92 коп.
При цьому, суд бере до уваги доводи представника позивачки в тій частині, що ОСОБА_1 не укладала ніяких договорів з позивачем, а позивачем не було підтверджено дійсними, належними та допустимими доказами, що одноразовий цифровий підпис дійсно належить відповідачці ОСОБА_1 , а не іншій особі, так як під час розгляду справи представником позивача не було оспорено та спростовано обставин справи, викладених у відзиві сторони відповідача.
При цьому в судовому засіданні не було доведено, що відповідачка отримала 25 400 грн. на свою банківську картку, вказану позивачем чи, як користувач банківської картки своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
За правовою позиціє Верховного Суду у постанові від 16.08.2023 по справі № 176/1445/22 саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.
На підставі вищенаведеного суд не може взяти до уваги доводи представника позивача в тій частині, що що отримання кредитних коштів відбулося саме відповідачкою чи за її розпорядженням і позовні вимоги АТ «Сенс Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 631844223 з ОСОБА_1 підлягають до задоволення.
Тому суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по сплаті кредиту відмовити.
Керуючись ст.ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 626, 628, 638, 639, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 3, 11 Закону України «Про електронну комерцію»;

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя         Володимир СТЕЦЕНКО