ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1642/20
10 липня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування припису, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (далі – Головне управління, відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати припис, винесений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням і охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Химинець Ярославом Ігоровичем №418-ДК/0170Пр/03-01/20 від 10.06.2020.
Позов обґрунтований тим, що відповідно спірного припису від 10.06.2020 позивач як власник земельних ділянок в межах населеного пункту с.Куликів Кременецького району за кадастровим номером 6123482300:04:001:0244 площею 1,7243 га, на якій знаходиться штучна водойма площею 0,67 га, та кадастровим номером 6123482300:04:001:0245 площею 0,2757 га, на якій знаходиться штучна водойма 0,18 га, які належать до земель сільськогосподарського призначення, частково зняв верхній шар родючого ґрунту без спеціального дозволу, чим порушив статтю 168 Земельного кодексу України (далі – ЗК України). 
Позивач не погоджується з таким приписом та вказує на відсутність конкретних дій, обов`язкових до виконання для усунення виявлених порушень, а тому такий винесений з порушенням вимог законодавства щодо його змісту. Крім того, оскільки риборозведення є сільськогосподарською діяльністю, то створення ставків для таких цілей може здійснюватися на землях сільськогосподарського призначення. Посилаючись на приписи частини другої статті 59 ЗК України, зазначає про право зводити на належних йому на праві власності земельних ділянках штучні водойми та, відповідно, знімати верхній шар ґрунту.
У зв`язку з вищенаведеним просить позов задовольнити повністю. 
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду (суддя Баранюк А.З.) від 13.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Головним управлінням подано до суду відзив. Представник відповідача проти позову заперечує та зазначає, що згідно класифікатора видів цільового призначення належні позивачу на праві власності земельні ділянки відносяться до земель сільськогосподарського призначення, а фактично використовуються як водойми (землі водного фонду). ОСОБА_1 всупереч вимог чинного законодавства облаштував штучні водойми, внаслідок чого частина згаданих ділянок була виведена із сільськогосподарського обороту через втрату родючості. З метою усунення наслідків виявленого порушення 10.06.2020 винесено припис, в якому постановлено вимогу усунути порушення земельного законодавства та про виконання припису в термін до 10.08.2020 повідомити Головне управління.
Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Ухвалою суду від 23.07.2021 на підставі пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням в кримінальній справі №601/157/21.
У зв`язку з припиненням трудових відносин судді ОСОБА_2 (у провадженні якого перебувала дана справа) 17.10.2022 проведено повторний автоматизований розподіл цієї адміністративної справи. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Тернопільського окружного адміністративного суду цю справу передано для розгляду судді Осташу А.В.
Ухвалою суду від 21.10.2022 новим складом суду прийнято справу до провадження, визначено вважати провадження у справі зупиненим до набрання законної сили рішенням в кримінальній справі №601/157/21.
У зв`язку з відрахуванням зі штату Тернопільського окружного адміністративного суду судді Осташа А.В. (у провадженні якого перебувала дана справа) 31.03.2025 проведено повторний автоматизований розподіл цієї адміністративної справи. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Тернопільського окружного адміністративного суду цю справу передано для розгляду судді Чепенюк О.В.
Ухвалою суду від 02.04.2025 прийнято до провадження цю справу, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами з урахуванням положень статей 257-262 КАС України. Одночасно даною ухвалою постановлено провадження у цій справі вважати зупиненим до набрання законної сили рішенням в кримінальній справі №601/157/21.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішення вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 16.06.2025 у справі №601/157/21 ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 254 КК України і виправдано, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Цивільний позов прокурора Кременецької окружної прокуратури в інтересах держави до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди залишено без розгляду. Вирішено питання речових доказів.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 25.02.2026 у справі №601/157/21 апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 16.06.2025 щодо ОСОБА_1 закрито.
Ухвалою суду від 06.05.2026 поновлено провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління про визнання протиправним та скасування припису. Одночасно цією ухвалою суду розгляд справи розпочато спочатку.
29.05.2026 до суду надійшли додаткові пояснення, у яких Головне управління позов не визнає та зазначає, що повторні заходи державного нагляду (контролю) шляхом перевірки дотримання вимог земельного законодавства на предмет використання земельних ділянок як об`єктів перевірки на території Куликівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області за кадастровими номерами 6123482300:04:001:0244 та 6123482300:04:001:0245 не проводились, Головне управління не володіє інформацією стосовно фактичних обставин справи на даний час. Також до Головного управління не надходило жодного підтвердження щодо виконання припису від 10.06.2020 про усунення виявленого порушення вимог земельного законодавства.
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 є власником земельних ділянок з кадастровим номером 6123482300:04:001:0244, площею 1,7243 га, та з кадастровим номером 6123482300:04:001:0245, площею 0.2757 га для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, що знаходяться в селі Куликів Кременецького району Тернопільської області (а.с.7-10).
Головним управлінням з врахуванням повноважень, визначених законодавством, та на підставі звернення слідчого управління ГУНП в Тернопільській області від 21.05.2020 № 71/33/9/2-2020 та від 21.04.2020 № 5529/9/2-2020, видано наказ від 03.06.2020 № 418-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель ycix категорій i форм власності» (а.с.53-54). 
На виконання цього наказу державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель i дотриманням вимог земельного законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Химинцем Ярославом Ігоровичем проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства на предмет використання земельних ділянок як об`єктів перевірки, на території Куликівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області за кадастровими номерами 6123482300:04:001:0244 та 6123482300:04:001:0245. 
У результаті перевірки державним інспектором складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом – земельної ділянки від 11.06.2020 №418-ДК/326/АП/09/01/-20 (а.с.55-56) та акт обстеження земельної ділянки від 10.02.2020 №418-ДК/81/А0/10/01/-20 та №418-ДК/82/А0/10/01/-20 (а.с.57-60), за змістом яких встановлено, що земельна ділянка площею 1,7243 га за кадастровим номером 6123482300:04:001:0244, та земельна ділянка площею 0,2757 га за кадастровим номером 6123482300:04:001:0245, категорія – землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Куликівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, перебувають у приватній власності ОСОБА_1 . 
При перевірці земельної ділянки встановлено, що на земельній ділянці площею 1,7243 га частково знаходиться штучна водойма площею 0,67 га. На ділянці площею 0,2757 га частково знято верхній шар родючого ґрунту без спеціального дозволу, на ділянці знаходиться штучна водойма площею 0,18 га. Вказаними діями позивач порушив вимоги статті 168 3K України. Згідно класифікатора видів цільового призначення дані земельні ділянки відносяться до земель сільськогосподарського призначення, а фактично використовуються як водойми. Таким чином, ОСОБА_1 всупереч вимог чинного законодавства облаштував штучні водойми, внаслідок чого частина згаданих ділянок була виведена із сільськогосподарського обороту через втрату родючості та своїми діями порушив правила землеустрою, а саме відхилення від затвердженого в установленому порядку проекту землеустрою (пункт 9 статті 35 Закону України «Про охорону земель»). Відповідальність за дане правопорушення передбачена пунктом «i» статті 211 Земельного кодексу України та статтею 55 KУпAП.
З метою усунення наслідків виявленого порушення 10.06.2020 Головним управлінням видано припис №418-ДК/0170Пр/03-01/20, в якому поставлено вимогу усунути порушення земельного законодавства та про виконання припису повідомити Головне управління до 10.07.2020 (а.с.6).
Позивач, вважаючи вказаний припис протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з цим позовом. 

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначає Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 №963-IV (далі - Закон №963-IV, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 4 Закону №963-IV об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.
Згідно зі статтею 5 Закону № 963-IV державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
За статтею 6 Закону № 963-IV до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині виконання умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту під час проведення гірничодобувних, геологорозвідувальних, будівельних та інших робіт, пов`язаних з порушенням ґрунтового покриву, своєчасного проведення рекультивації порушених земель в обсягах, передбачених робочим проектом землеустрою.
Статтею 188 ЗК України визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.
Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів (пункт 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15).
Відповідно до підпункту 25-1 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.
Наведені норми права дають підстави для висновку, що Головне управління наділено повноваженнями щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині виконання умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту.
Згідно зі статтею 10 Закону №963-IV державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України; передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення; проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України; звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.
Отже, в силу положень статті 10 Закону №963-IV інспектори уповноважені, в тому числі, давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків.
Охорона земель, в розумінні статті 162 ЗК України, це система правових, організаційних, економічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського і лісогосподарського призначення, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісогосподарського призначення, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.
Відповідно до статті 168 ЗК України ґрунти земельних ділянок є об`єктом особливої охорони. Власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, крім випадків:
а) проведення робіт із буріння та облаштування нафтових і газових свердловин, будівництва, технічного обслуговування, ремонту і реконструкції нафтових і газових свердловин та пов`язаних з їх обслуговуванням об`єктів трубопровідного транспорту, виробничих споруд, під`їзних доріг, ліній електропередачі та зв`язку, підземних кабельних мереж енергозабезпечення;
б) проведення робіт, пов`язаних з ліквідацією та запобіганням аварійним ситуаціям на нафтових і газових свердловинах та пов`язаних з їх експлуатацією об`єктах трубопровідного транспорту, виробничих спорудах, під`їзних дорогах, лініях електропередачі та зв`язку, підземних кабельних мережах енергозабезпечення;
в) проведення робіт з дослідно-промислової розробки родовищ бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення та/або видобування бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення.
У випадках, визначених підпунктами "а", "б" і "в" цієї частини, зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок здійснюються виключно на підставі робочого проекту землеустрою.
При здійсненні діяльності, пов`язаної з порушенням поверхневого шару ґрунту, власники земельних ділянок та землекористувачі повинні здійснювати зняття, складування, зберігання поверхневого шару ґрунту та нанесення його на ділянку, з якої він був знятий (рекультивація), або на іншу земельну ділянку для підвищення її продуктивності та інших якостей.
За невиконання умов знімання, збереження і нанесення родючого шару ґрунту громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства (пункт «и» частина 1 статті 211 ЗК України).

Зі встановлених судом обставин справи вбачається, що підставою винесення відповідачем оскаржуваного припису слугував встановлений факт використання ОСОБА_1 земельних ділянок сільськогосподарського призначення, належних йому на праві приватної власності, не за цільовим призначенням.
Так, на частині земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства знаходяться штучні водойми, частково знято верхній шар родючого ґрунту без спеціального дозволу, що позивачем не заперечується.
За позицією позивача, викладеною у позові, риборозведення є сільськогосподарською діяльністю, тому створення ставків для таких цілей може здійснюватися на землях сільськогосподарського призначення без дозволу на зняття ґрунтового покриву земельних ділянок.
На момент виникнення правовідносин, з приводу яких позивач звернувся до суду, процедуру видачі та анулювання спеціальних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок, визначав Порядок видачі та анулювання спеціальних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок, затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.01.2005 за №1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.01.2005 за №70/10350 (далі - Порядок №1).
Згідно з пунктом 1.3 Порядку №1 вимоги Порядку щодо отримання дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок є обов`язковими для власників земельних ділянок та землекористувачів, діяльність яких пов`язана з порушенням поверхневого (родючого) шару ґрунту.
Відповідно до пункту 2 Порядку №1 ґрунтовий покрив земельних ділянок - це поверхневий шар ґрунту, який характеризується родючістю; спеціальний дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок (далі дозвіл) - це офіційний документ, який видається на підставі затвердженого в установленому законом порядку проекту землеустрою і дає право власнику земельної ділянки чи землекористувачу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки.
Пунктом 3.1 Порядку №1 визначено, що власники земельних ділянок та землекористувачі, які проводять гірничодобувні, геологорозвідувальні, будівельні та інші роботи, зобов`язані отримати дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, якщо це призводить до порушення поверхневого (родючого) шару ґрунту.
Дозвіл не вимагається у випадках, якщо переміщення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) здійснюється в межах однієї й тієї самої земельної ділянки, що надана для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва та будівництва індивідуальних гаражів (пункт 3.2 Порядку №1).
Таким чином, діяльність, що обов`язково призводить до порушення поверхневого (родючого) шару ґрунту, і не підпадає під винятки, передбачені пункті 3.2 Порядку №1, безумовно потребує отримання власником чи користувачем земельної ділянки дозволу на зняття і перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок.
Водночас відповідно до частини першої статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Згідно з частинами першою, другою статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).
Разом з тим, землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами, належать до земель водного фонду (стаття 58 ЗК України).
Статтею 59 ЗК України передбачено, що землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми.
Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548, землі для рибогосподарських потреб належать до земель водного фонду.
Отож, розміщення рибогосподарських водойм може здійснюватися на землях водного фонду, оскільки такі землі не передбачають використання родючого шару земельних ділянок з метою вирощування сільськогосподарської продукції або для пов`язаних з цим цілей.
З огляду те, що спірні земельні ділянки, належні позивачу на праві приватної власності, відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення, влаштування на таких земельних ділянках ставків для розведення риби не може вважатися використанням земель в межах їх цільового призначення.
Представлений та долучений до позову позивачем проект пропозиції «Захист від затоплення і підтоплення приватизованих земель ділянок громадянина ОСОБА_1 в с.Куликів Дунаївської сільської ради Кременецького району Тернопільської області» не є належною землевпорядною документацією для зміни цільового призначення в розумінні вимог земельного законодавства.
Суд також враховує положення частини шостої статті 78 КАС України, відповідно до яких вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі, який набрав законної сили, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.
Так, вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 16.06.2025 у справі №601/157/21 ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 254 КК України і виправдано, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. 
За змістом зазначеного вироку, суд не встановлював обставин і не робив висновків про те, що ОСОБА_1 як власник земельних ділянок сільськогосподарського призначення не створював штучні водойми, не знімав верхній шар родючого ґрунту без спеціального дозволу, а вказав, що сукупність усіх, наданих стороною обвинувачення доказів для доведення вини ОСОБА_1 не доводять наявність у діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме прямого умислу, що не є одним і тим самим для правил застосування частини шостої статті 78 КАС України.
Підсумовуючи викладене, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту порушення ОСОБА_1 вимог земельного законодавства, суд зазначає, що позивач зобов`язаний усунути виявлені порушення земельного законодавства, що чітко передбачено оскаржуваним приписом.
Перевіряючи дотримання відповідачем критеріїв, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі дотримані, відповідач діяв на підставі, у спосіб, що визначені законами України. 
Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, та відмову у позові, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 242-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (вулиця Лисенка, 20А, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46002, код ЄДРПОУ 39766192) про визнання протиправним та скасування припису відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складено та підписано 10 липня 2026 року.

Суддя Чепенюк О.В.