ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року 
м. Київ

cправа № 906/1232/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О. В. - головуючого, Картере В. І., Погребняка В. Я.,

за участі секретаря судового засідання Аліференко Т. В.
розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень"
на ухвалу Господарського суду Житомирської області (суддя Костриця О. О.) від 20.01.2026
та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду (головуючий - Розізнана І. В., судді: Павлюк І. Ю., Тимошенко О. М.) від 23.04.2026 
за заявою Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Галактік"
про визнання банкрутом.

Учасники справи:
представник кредитора (АТ "Банк інвестицій та заощаджень") - Єфремова І. В., адвокат;
представник кредитора (Черняхівської селищної ради) - не з`явився;
представник боржника - не з`явився.

1. Короткий зміст вимог
1.1. 14.02.2023 Господарський суд Житомирської області ухвалив відкрити за заявою Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (далі - Кредитор, Банк) провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Галактік" (далі - Боржник) за правилами, визначеними Кодексом України з питань банкрутства (далі - КУзПБ), ввести процедуру розпорядження майном, мораторій на задоволення вимог кредиторів та призначити розпорядника майна Боржника тощо.
27.08.2024 Господарський суд Житомирської області постановив про визнання Боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором Боржника арбітражного керуючого Самчука А. М.
1.2. 07.11.2025 Черняхівська селищна рада (далі - Сільрада) подала заяву про визнання грошових вимог до Боржника в сумі 15 668 421 грн 80 коп.
1.3. Заява обґрунтована обов`язком Боржника сплатити Сільраді заявлену суму грошових вимог, що була стягнена судовим рішенням як збитки, завдані Боржником самовільним користуванням надрами.

2. Короткий зміст рішень судів першої і апеляційної інстанцій
2.1. 20.01.2026 Господарський суд Житомирської області постановив ухвалу (залишену без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2026) про задоволення заяви Сільради та визнання її вимог на суму 15 668 421 грн 80 коп. матеріальних збитків, завданих внаслідок самовільного користування надрами (із задоволенням у четверту чергу: без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів) та на суму 6056 грн 00 коп. судового збору (із задоволенням у першу чергу: без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів). 
2.2. Судові рішення мотивовані обґрунтованістю та доведенням доказами у справі заявлених Сільрадою грошових вимог до Боржника, які становлять збитки, завдані Боржником у 2018 та 2019 роках самовільним користування надрами, суму яких було стягнуто за судовим рішенням з видачею наказу про їх стягнення з Боржника. Також, суди врахували пропуск Сільрадою встановленого законом строку звернення кредитора із заявою про визнання грошових вимог до Боржника, що позбавляє такого права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. 

3. Встановлені судами обставини
3.1. 14.02.2023 оприлюднено повідомлення про відкриття Господарським судом Житомирської області провадження у справі про банкрутство Боржника.
27.08.2024 оприлюднено оголошення про визнання банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури Боржника.
3.2. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 17.09.2025 у справі № 906/1232/22 (906/329/21), зокрема, стягнуто з Боржника на користь Сільради 15 668 421 грн 80 коп. матеріальних збитків, завданих внаслідок самовільного користування надрами.
У мотивувальній частині вказаного рішення суд зазначив, що Боржник самостійно зафіксував у Книзі підрахунків руху гірничої маси об`єм видобутих корисних копалин за періоди з 01.04.2018 до 31.12.2018 та з 01.01.2019 до 30.06.2019, у зв`язку з чим підлягає застосуванню у даній справі, розмір понесених збитків, визначений експертом з урахуванням об`ємів, що зафіксовані в Книзі підрахунків руху гірничої маси Боржника (Очеретянське родовище лабрадоритів) за періоди з 01.04.2018 до 31.12.2018 та з 01.01.2019 до 30.06.2019 на загальну суму 15 668 421 грн 80 коп.
На примусове виконання вказаного судового рішення Господарським судом Житомирської області видано наказ від 13.10.2025 № 906/1232/22 (906/329/21).
3.3. Боржник завдав збитки за періоди з 01.04.2018 до 31.12.2018 та з 01.01.2019 до 30.06.2019.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги
4.1. 19.05.2026 ініціюючий кредитор, Банк подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Житомирської області від 20.01.2026 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2026 в частині віднесення вимог кредитора Сільради на суму 15 668 421 грн 80 коп. матеріальних збитків, завданих внаслідок самовільного користування надрами, до четвертої черги задоволення вимог кредиторів та в цій частині прийняти нове рішення, яким віднести такі вимоги до шостої черги задоволення вимог кредиторів Боржника.

5. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
5.1. Згідно з аргументами в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження судових рішень є положення пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки суди неправильно застосували норми статей 1, 47, 64 КУзПБ та статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), дійшовши помилкового висновку про належність спірних вимог до четвертої черги задоволення та не врахувавши їх фактичний санкційний характер, зокрема не врахувавши загальні підходи, викладені Верховним Судом у постанові від 21.08.2024 у справі № 904/6344/20, щодо необхідності розмежування основних грошових зобов`язань та санкційних вимог, за відсутності єдиного та послідовного підходу щодо визначення черговості задоволення вимог, що виникають унаслідок застосування спеціальних методик обрахунку збитків за порушення природоохоронного законодавства (збитки завдані внаслідок самовільного користування надрами).

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
6.1. Аргументи Сільради у відзиві на касаційну скаргу, у якому ця особа заперечує аргументи в касаційній скарзі з підстав, що загалом аналогічні мотивам в оскаржуваних судових рішеннях, зводяться до:
- помилкових аргументів скаржника у визначенні правової природи заявлених Сільрадою грошових вимог як санкцій, тоді як такі вимоги становлять за законом шкоду, завдану Боржником;
- правильного визначення судами черговості задоволення вимог Сільради;
- посилання скаржника на нерелевантні висновки Верховного Суду з питань застосування норм права.

7. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права
Щодо правової природи та черговості задоволення грошових вимог, які є нарахуванням за порушення боржником природоохоронного законодавства
7.1. Предметом судового розгляду за оскаржуваними судовими рішеннями стали грошові вимоги Сільради до Боржника на визнану судами суму, які становлять нарахування за порушення природоохоронного законодавства, самовільне користування надрами, допущені Боржником до відкриття щодо нього провадження у цій справі про банкрутство (пункти 1.3, 3.2, 3.3).
7.2. У застосуванні положень статті 1, частини чотирнадцятої статті 39, частин, першої, четвертої, шостої статті 45, а також 46 та 47 КУзПБ, якими врегульований порядок звернення кредитора у справі про банкрутство із вимогами, Суд згідно з усталеними висновками колегій суддів судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду неодноразово підкреслював, що завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16, від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14, від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16, від 25.11.2021 у справі № 924/1351/20, від 01.12.2022 у справі № 918/1154/21).
7.3. При цьому, розглядаючи кредиторські вимоги, суд має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір, тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати, чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.06.2022 у справі № 902/90/21)
7.4. Заявник же сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги (висновки у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16, від 13.06.2023 у справі № 904/6032/21 тощо).
7.5. Щодо правової природи заявлених Сільрадою грошових вимог, що становляться нарахування за допущені Боржником до відкриття щодо нього провадження у цій справі про банкрутство порушення природоохоронного законодавства (самовільне користування надрами), Суд, звертаючись також до обставин, встановлених чинним судовим рішенням про стягнення з Боржника відповідної нарахованої суми, яка була визнана як грошові вимоги до Боржника згідно оскаржуваними рішеннями у цій справі (пункти 2.1, 3.2), зазначає про таке.
7.6. За змістом рішення Господарського суду Житомирської області від 17.09.2025 у справі № 906/1232/22 (906/329/21), зокрема, стягнуто з Боржника на користь Сільради 15 668 421 грн 80 коп. матеріальних збитків, завданих внаслідок самовільного користування надрами (пункт 3.2).
У мотивувальній частині такого рішення суд зазначив, що Боржник самостійно зафіксував у Книзі підрахунків руху гірничої маси об`єм видобутих корисних копалин за періоди з 01.04.2018 до 31.12.2018 та з 01.01.2019 до 30.06.2019, у зв`язку з чим підлягає застосуванню у даній справі розмір понесених збитків, визначений експертом з урахуванням об`ємів, що зафіксовані в Книзі підрахунків руху гірничої маси Боржника (Очеретянське родовище лабрадоритів) за періоди з 01.04.2018 до 31.12.2018 та з 01.01.2019 до 30.06.2019 на загальну суму 15 668 421 грн 80 коп.
Тож, згідно із формулюваннями у зазначеному судовому рішенні з Боржника на користь Сільради стягнуто матеріальні збитки, завдані самовільним користуванням Боржником надрами.
7.7. Щодо санкцій, які застосовуються за порушення у сфері природоохоронного законодавства у вигляді самовільного користування надрами, то статтями 65 та 67 Кодексу України про надра передбачено, що: порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову і кримінальну відповідальність згідно з законодавством України; відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, зокрема, винні у самовільному користуванні надрами; підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.
Аналогічні положення наведені у статтях 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", згідно з якими підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України; застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів; шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Відповідно до приписів пункту "е" статті 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
7.8. За змістом наведених норм та положень частини другої статті 56, частини четвертої статті 61, частини другої статті 65, статті 67 Кодексу України про надра самовільне користування надрами є порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зокрема законодавства про надра, а особи, винні у такому порушенні, несуть відповідальність у вигляді відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами, розрахунок розміру яких визначає центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, здійснює в межах своєї компетенції відповідно до методики визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. 
7.9. Отже, чинним законодавством встановлено самостійні підстави для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зокрема внаслідок самовільного користування надрами. 
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
7.10.  Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 цього Кодексу).
7.11.  Що ж до санкційного характеру покладеної на Боржника відповідальності за порушення ним природоохоронного законодавства у вигляді шкоди за самовільне користування Боржником надрами (пункт 3.2), а також правової природи сум санкційних нарахувань, здійснених та застосованих до боржника, у складі грошових вимог, заявлених у справі про банкрутство, то Суд зазначає про таке.
7.12.  Згідно зі статтею 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника
Цією ж статтею КУзПБ передбачено, що грошове зобов`язання (борг) -зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі.
Частина друга статті 47 КУзПБ визначає, що неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу.
Пункт 4 частини першої статті 64 цього Кодексу передбачає, що у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою.
7.13.  У застосуванні наведених положень Суд звертається до висновків, сформульованих у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 08.04.2026 у справі № 911/1344/24 (911/899/25) стосовно правової природи окремих санкцій у вигляді штрафу, відповідно до яких:
- виняток, який зазначений статті 1 КУзПБ, а саме коли до складу грошових зобов`язань боржника не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, стосується санкцій, які є похідними від основного зобов`язання та мають забезпечувальний або компенсаційний характер (зокрема договірної чи податкової неустойки), тобто виникають як наслідок невиконання або неналежного виконання первинного грошового зобов`язання (пункти 64, 65 постанови);
- натомість штраф, який не є способом забезпечення виконання іншого зобов`язання та не має акцесорного характеру, то такий штраф є самостійним заходом відповідальності за вчинене правопорушення у сфері господарювання, що безпосередньо породжує обов`язок суб`єкта господарювання сплатити відповідну визначену грошову суму, не є неустойкою в розумінні статті 1 КУзПБ, а становить самостійне грошове зобов`язання та на такий штраф поширюється правовий режим грошових зобов`язань боржника у процедурі банкрутства з урахуванням спеціальних правил щодо моменту їх виникнення та порядку задоволення (пункти 66, 67).
7.14.  Таким чином, визначена законодавцем відповідальність за порушення законодавства у певній сфері правовідносин у вигляді обов`язку сплатити штраф або інші санкції належить до тих санкцій, через які за правилами спеціальних норм КУзПБ змінюється правова природа та разом з цим черговість задоволення грошових вимог за відповідними зобов`язаннями боржника лише у разі, коли такі санкції мають додатковий (акцесорний) характер, однак не становлять самостійне (основне) грошове зобов`язання, що має місце у цій справі за грошовими вимогами Сільради до Боржника.
7.15.  У зв`язку з викладеним та враховуючи встановлені судами обставини стягнення за чинним судовим рішенням з Боржника на користь кредитора (Сільради) заявлену для визнання у цій справі про банкрутство як грошові вимоги суму в 15 668 421 грн 80 коп. матеріальних збитків, завданих самовільним користуванням Боржником надрами, Суд погоджується з висновками судів в оскаржуваних рішеннях щодо віднесення зазначеної суми грошових вимог до четвертої черги задоволення вимог кредиторів за правилами пункту 4 частини першої статті 64 КУзПБ, а не шостої черги, як помилково вважає скаржник (пункт 5.1).
7.16.  Дійшовши цього висновку, Суд відхиляє протилежні аргументи скаржника (пункт 5.1), зокрема і в тій частині, в якій скаржник стверджує про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду у постанові від 21.08.2024 у справі 904/6344/20 щодо необхідності розмежування основних грошових зобов`язань та санкційних вимог, оскільки такі висновки не спростовують висновки у цій постанові (пункти 7.13, 7.14).
Крім цього, якщо звернутись до приписів Методики визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами, затвердженої наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 15.09.2022 № 366, на які посилається скаржник у своїх аргументах (пункт 5.1) як на підставу для віднесення нарахованих Боржнику збитків, завданих самовільним користуванням ним надрами (пункт 3.2) до штрафних санкцій у розумінні частини другої статті 47 КУзПБ, то Суд зазначає, що жодні положення такої Методики не кваліфікують здійсненні за таким нормативним актом нарахування (за самовільне користування надрами) як санкції у розумінні КУзПБ відповідно до визначеного цим Кодексом складу грошових вимог та черговості їх задоволення (пункти 7.12, 7.13, 7.14).
Навпаки, і приписи пунктів 5, 6 розділу 1 "Загальні положення" цієї Методики, і її розділ IV "Розрахунок розміру збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами" вказують на те, що відповідні нарахування є відповідальністю у вигляді основного зобов`язання порушника сплатити збитки, порядок, підстави та розмір визначення яких встановлений законом.
7.17.  У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 308 та статті 309 ГПК України, оскільки заявлені скаржником підстави касаційного оскарження не знайшли свого підтвердження через відсутність зазначених скаржником порушень при постановленні судами оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані.
7.18.  Дійшовши висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та без змін оскаржуваних судових рішень, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" залишити без задоволення.
2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2026 та ухвалу Господарського суду Житомирської області від 20.01.2026 у справі № 906/1232/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Васьковський
Судді В. І. Картере
В. Я. Погребняк