П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3738/25-а 
Головуючий у І інстанції: Брезіна Т.М. 
Суддя-доповідач: Драчук Т. О. 
04 вересня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Драчук Т. О. 
суддів: Смілянця Е. С.  Полотнянка Ю.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В :
в серпні 2025 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дії і стягнути з держави в особі винної особи Головного Управління державної казначейської служби в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 пеню у розмірі 3%, яка становить 5536,68 грн та інфляційні збитки в сумі 22581,62 грн у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, а саме несвоєчасної сплати одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму в сумі 157500 грн на наступний розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_1 відкритий в АТ «Кредобанк», МФО 325365, РНОКПП отримувача НОМЕР_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання рішення суду у справі №600/6010/23-а на засіданні комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум 26.07.2024 прийнято рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у розмірі 300-кратного календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2007) в сумі 157500 гривень. Однак, фактично після 26.07.2024, мало місце невиплата Головним управлінням державної казначейської служби України у Чернівецькій області одноразової грошової допомоги на виконання рішення суду у справі №600/6010/23-а. Позивач вказує, що виплата коштів на виконання рішення суду по справі №600/6010/23-а відбулась у декілька платежів, а саме: 28.09.2024 на суму 13152,62 грн, 01.05.2025 на суму 11410,84 грн, 14.08.2025 на суму 2924,20 грн, 04.09.2025 на суму 11589,30 грн та 25.11.2025 на суму 118423,04 гривень. Таким чином, позивач вважає, що інфляційні втрати в сумі 22581,62 грн та 3% річних в сумі 5536,68 грн підлягають стягненню з Держави в особі органу, діями якого спричинено шкоду, в даному випадку позивач вважає, що це Головне управління державної казначейської служби України в Чернівецькій області, за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунок на користь ОСОБА_1 за період з 27 липня 2024 року (дата виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат) по 27 листопада 2025 року включно (дата фактичної сплати заборгованості зі сплати одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат). З вказаних підстав позивач просить суд задовольнити позов.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 19.06.2026 адміністративний позов задоволено частково.
Стягнуто з Держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 3% річних та інфляційних втрат на загальну суму 29778,94 грн (3908,09 інфляційні втрати та 5870,85 - 3% річних).
В задоволенні решти вимог позову відмовлено.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.06.2026 внесено виправлення в п.3 резолютивної частини рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19.06.2026 в адміністративній справі №600/3738/25-а в частині зазначення вірної суми інфляційних втрат, вказавши « 23908,09» замість « 3908,09».
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, відсутності клопотань від сторін у справі про розгляд апеляційного провадження за їх участю, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.02.2024 р. по справі №600/6010/23-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2024 р., зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву та документи старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 , які направлені ІНФОРМАЦІЯ_4 листами від 18.07.2022 № 3771 та від 29.09.2023 № 9922 на адресу Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням більш вищої (другої) групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, та прийняти рішення по суті, з урахуванням висновків суду, що окреслені у даному судовому рішенні.
Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.07.2024 року № 17/с про призначення, ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму у сумі 157500 гривень. (а.с. 7).
Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_5 від 07.11.2024 №9573/соц повідомлено позивача, що 20.08.2024 надійшло фінансування для виплати позивачу одноразової грошової допомоги. Також повідомлено про наявність зареєстрованого примусового виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 27.03.2024 №926/1818/23 про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованості. 22.08.2024 на виконання вищезазначеного наказу ГУДКСУ було безспірно списано кошти заборгованості в сумі 157500 грн, які надійшли для виплати позивачу одноразової грошової допомоги. Вказано, що у вересні 2024 р. на виконання рішення суду по справі №600/6010/23-а перераховано 13152 грн, подано заявки на фінансування для виплати недоплаченої одноразової грошової допомоги позивачу. (а.с. 8).
02.06.2025 позивач звертався до відповідачів із вимогою про виплату коштів на виконання рішення суду по справі №600/6010/23-а. (а.с. 9-10).
Згідно листа Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області (ГУДКСУ у Чернівецькій області) від 05.06.2025 повідомлено позивача, зокрема, що до моменту безспірного списання коштів – 22.08.2024 з рахунку ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за КЕКВ 2800 в сумі 157500 грн документи на перерахування грошової допомоги ОСОБА_1 до ГУДКСУ у Чернівецькій області не подавались. Безспірне списання здійснено в межах чинного законодавства та компетенції. (а.с. 48-50).
Матеріали справи містять заяву ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 24.04.2024, адресовану Головному управлінню Державної казначейської служби України в Чернівецькій області про виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 27.03.2024 №926/1818/23 про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованості в сумі 215844,77 гривень. (а.с. 32-33).
Також матеріали справи містять копію повідомлення ГУДКСУ у Чернівецькій області від 04.06.2024, адресоване до ІНФОРМАЦІЯ_6 про прийняття до виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 27.03.2024 №926/1818/23 та зобов`язано надати інформацію про рахунки, код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету, код економічної класифікації видатків, з яких можливе стягнення. На вказане повідомлення від 04.06.2024 ІНФОРМАЦІЯ_7 13.06.2024 повідомив про можливе стягнення коштів з реєстраційного рахунку за КПКВ 2101020 (загальний фонд) по КЕКВ 2800 на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Документи, які можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів відсутні. Повідомлено, що залишок фінансового ресурсу по КЕКВ 2800 станом на 13.06.2024 складає 30237,30 грн, що підтверджено копією платіжної інструкції №478401831 (#478405627) від 17.06.2024 (а.с. 34-36).
Матеріали справи містять копію повідомлення ГУДКСУ у Чернівецькій області від 01.07.2024, адресоване до ІНФОРМАЦІЯ_6 про те, що 28.06.2024 здійснено часткове безспірне списання коштів на виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 27.03.2024 №926/1818/23 в сумі 30237,30 гривень. Згідно копії службового листа ГУДКСУ у Чернівецькій області від 05.08.2024 повідомляється про часткове списання коштів в сумі 30237,30 грн та неможливість стягнення решти коштів з ІНФОРМАЦІЯ_6 на виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 27.03.2024 №926/1818/23, у зв`язку із відсутністю відкритих асигнувань (а.с.36-37).
Також матеріали справи містять копію службової записки ГУДКСУ у Чернівецькій області від 21.08.2024 про те, що станом на 21.08.2024 відкрито асигнування на рахунку ІНФОРМАЦІЯ_6 в сумі 157500 гривень. У зв`язку зі вказаним направлено заяви до ІНФОРМАЦІЯ_6 та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про змінення безспірного списання з рахунків боржника (а.с. 40).
Матеріали справи містять копію платіжної інструкції №496514721 (#496514721) від 21.08.2024, в якій платником зазначено - ІНФОРМАЦІЯ_8 , отримувач - ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», сума 157500 грн, у призначенні платежу вказано « 2101020;2800; частк. безсп. спис. коштів заборгованості.зг.наказу Господ.суду Чернів.обл. по спр. №9261818/23 від 27.03.2024». (а.с. 41-42)
Згідно копії повідомлень від 27.08.2024 та 23.09.2024 ГУДКСУ у Чернівецькій області повідомляється про списання коштів на виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 27.03.2024 №926/1818/23 в сумі 30237,30 грн – 28.06.2024 та 157500 грн – 22.08.2024 (а.с. 42, 45).
Матеріали справи містять копію інформації про видалені платіжні інструкції розпорядників та одержувачів бюджетних коштів СДО за період 22.08.2024, зокрема платіжного документу №2040 від 22.08.2024, в сумі 157500 грн з причин відсутності сканкопій (а.с. 43-44).
Також матеріали справи містять копію платіжної інструкції №2040 (внутрішній номер 364130195) від 22.08.2024, в якій платником зазначено - ІНФОРМАЦІЯ_8 , отримувач – ОСОБА_1 , сума 157500 грн, у призначенні платежу вказано « 2101020;2800; Судовий збір, за позовом ІНФОРМАЦІЯ_7 , на рішення від 17.06.2022 по справі №600/6010/23-а ОСОБА_1 ». Також зазначено про формування документу 22.08.2024 о 12:05:00. В історії зімни статусу документу 364130195 вказано про відхилення Казначейством 22.08.2024 о 13:05:40, з приміткою «неправильного заповнення реквізитів, або не заповнення хоча б одного з реквізитів, та/або недотримання вимог до оформлення платіжної інструкції (22.08.2024 13:04:23)». (а.с. 44-45)
Згідно копії листа ГУДКСУ у Чернівецькій області від 24.09.2024 направлено до Господарського суду Чернівецької області виконаний у повному обсязі наказ від 27.03.2024 по справі №926/1818/23. (а.с .46).
Матеріали справи містять копію звіту про використання кошторису установи (Загальний фонд) ІНФОРМАЦІЯ_8 станом на 31.12.2024 , 31.07.2025. (а.с. 46-47).
До матеріалів справи долучено копії платіжних інструкцій про виплату позивачу коштів на виконання рішення суду по справі №600/6010/23-а, а саме: №2488 від 27.09.2024 на суму 13152,62 грн; №4526 від 29.04.2025 на суму 11410,84 грн; №5401 від 13.08.2025 на суму 2924,20 грн; №5608 від 02.09.2025 на суму 11589,30 грн; №6376 від 25.11.2025 на суму 118423,04 гривень. (а.с. 78-80).
Також матеріали справи містять копію виписки з рахунка ІНФОРМАЦІЯ_9 за 20.08.2024 р., зокрема по КЕКВ 2800 в сумі 157500 грн (вихідний залишок), та за 22.08.2024 (по КЕКВ 2800) в сумі 157500 грн (вхідний залишок). (а.с. 119-120).
До матеріалів справи долучено копію Витягу із СДО «Клієнт Казначейства-Казначейство» щодо направлення 22.08.2024 ІНФОРМАЦІЯ_8 платіжну інструкцію в сумі 157500 грн, з відміткою про відхилення документу Казачейством. (а.с. 179).
Під час судового розгляду справи судом допитано у якості свідків ОСОБА_2 – заступника начальника управління – начальника відділу обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів, а також свідка ОСОБА_3 – начальника фінансового відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Свідок ОСОБА_2 повідомила суду, що на момент надходження коштів на рахунки ІНФОРМАЦІЯ_5 в сумі 157000 грн у Казначейства були відсутні платіжні документи про списання вказаних коштів на користь позивача. Водночас, оскільки на виконанні перебував наказ Господарського суду, після відкриття асигнувань по рахунку КЕКВ 2800 відповідач здійснив списання коштів на користь ТзОВ «ГК «Нафтогаз України». ОСОБА_2 повідомила, що після надходження від ІНФОРМАЦІЯ_5 платіжного документу в сумі 157500 грн, вона була відхилена. На момент відкриття асигнувань в сумі 157500 грн була відсутня інформація з конкретизацією отримувача цих коштів. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_10 повідомляло Казначейство про можливість списання коштів в сумі 157500 грн за рахунок відкритих асигнувань за кодом КЕКВ 2800 для списання на користь ТзОВ «ГК «Нафтогаз України».
Свідок ОСОБА_3 повідомив суду, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду було звернення до Командування Сухопутний військ щодо виділення коштів для виплати позивачу одноразової грошової допомоги. У серпні 2024 року надійшли відповідні кошти для виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду, на підставі чого було надіслано до Казначейства платіжну інструкцію, однак Казначейство її повернуло, а кошти спрямовані на інші потреби. Свідок повідомив, що у подальшому позивачу кошти було виплачено частинами. Підставами для повернення Казначейством платіжного документу до ІНФОРМАЦІЯ_5 вказано відсутність скан-копій документів та неправильно заповнені реквізити. Свідок повідомив, що на наступний день після цього Казначейством були списані кошти. Також свідок повідомив, що 20.08.2024 відкрито асигнування на ТзОВ «ГК «Нафтогаз України», кошти на позивача прийшли 22.08.2024, в цей же день і було складено платіжний документ. Свідок зазначив, що у реквізитах платіжного документу були наявні необхідні відомості для можливості провести цей платіж. На теперішній момент заборгованості на виконання рішення суду щодо позивача немає. Водночас, свідок визнав, що затримка у виплаті коштів все ж таки була.
Вважаючи вказані дії протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що кошти в сумі 157500 грн на виконання рішення суду по справі №600/6010/23-а надійшли 20.08.2024, однак внаслідок безспірного списання на виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 27.03.2024 №926/1818/23, позивачу фактично було виплачено кошти у повному обсязі лише 25.11.2025.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц, від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц зауважувала, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Тому приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (зокрема деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір, делікт тощо). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (див. постанови Великої Палати Верховного Суду).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.10.2023 р. по справі №686/7081/21 зазначала наступні висновки:
«За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) виконання остаточного судового рішення, яким вирішений спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру, є частиною "права на суд" (див.рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece, § 40, 45, заява № 18357/91) від 19 березня 1997 року, "Бурдов проти Росії" (Burdov. Russia, § 34, 37, заява № 59498/00) від 7 травня 2002 року). З погляду застосування гарантій права на належне виконання державою судового рішення, за яким вона є боржником, не має жодного значення, якими - приватними чи публічними - є у національній правовій системі відносини з виконання державою такого рішення.
Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у разі порушення державою-боржником строку виконання судового рішення про стягнення на користь стягувача-кредитора коштів із Державного бюджету України (прострочення виконання підтвердженого судовим рішенням грошового зобов`язання держави з відшкодування завданої нею шкоди) стаття 625 ЦК України та частина перша статті 5 Закону № 4901-VI встановлюють ефективний компенсаторний механізм захисту від такого порушення, дозволяючи кредитору стягнути з держави 3 % річних від вчасно несплаченої за чинним рішенням суду суми й інфляційні втрати за період прострочення виконання цього рішення.
У разі порушення державою-боржником строку виконання судового рішення про стягнення на користь стягувача-кредитора коштів із Державного бюджету України (прострочення виконання підтвердженого судовим рішенням грошового зобов`язання держави з відшкодування завданої нею шкоди) стаття 625 ЦК України та частина перша статті 5 Закону № 4901-VI встановлюють ефективний компенсаторний механізм захисту від такого порушення, дозволяючи кредитору стягнути з держави 3 % річних від вчасно несплаченої за чинним рішенням суду суми й інфляційні втрати за період прострочення виконання цього рішення.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). Ні Закон № 266/94-ВР, ні Закон № 4901-VI не обмежують дію статті 625 ЦК України на правовідносини щодо прострочення виконання державою-боржником її грошового зобов`язання, підтвердженого (визначеного, конкретизованого) у грошовому еквіваленті судовим рішенням, зокрема не обмежують можливість стягнення інфляційних втрат, які є об`єктивним явищем і не залежать від волі кредитора чи боржника. Крім того, у статті 625 ЦК України немає застережень про те, що її приписи застосовні лише до тих відносин, які не врегульовані іншими нормативно-правовими актами.».
Дослідивши надані суду докази, з урахуванням аналізу положень Закону № 4901-VI, ст. 625 ЦК України та правових висновків Великої Палати Верховного Суду, суд першої інстанції вважає, що у спірних правовідносинах позивач має право на отримання з держави в особі винної особи пеню у розмірі 3% та інфляційні збитки у зв`язку з простроченням виплати грошових коштів на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.02.2024 по справі №600/6010/23-а. Таким чином, доводи Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області в цій частині суд вважає безпідставними та не бере до уваги.
Щодо визначення винної особи, яка відповідальна за сплату позивачу пені у розмірі 3% та інфляційних збитків, у зв`язку з простроченням виплати грошових коштів на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.02.2024 по справі №600/6010/23-а, суд першої інстанції зазначив, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду по справі №600/6010/23-а ІНФОРМАЦІЯ_7 звернувся до Командування Сухопутний військ щодо виділення коштів для виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
20.08.2024 надійшло фінансування для виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
Поряд із цим, станом на 20.08.2024 у Головному управлінні Державної казначейської служби України в Чернівецькій області перебував на виконанні наказ Господарського суду Чернівецької області від 27.03.2024 №926/1818/23 про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованості. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_7 13.06.2024 повідомляв про можливе стягнення коштів з реєстраційного рахунку за КПКВ 2101020 (загальний фонд) по КЕКВ 2800 на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».
Відповідно до копії службової записки ГУДКСУ у Чернівецькій області від 21.08.2024 повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_6 , що станом на 21.08.2024 відкрито асигнування на рахунку ІНФОРМАЦІЯ_6 в сумі 157500 гривень. У зв`язку зі вказаним направлено заяви до ІНФОРМАЦІЯ_6 та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про здійснення безспірного списання з рахунків боржника.
21.08.2024 ІНФОРМАЦІЯ_10 складено та направлено до Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області платіжну інструкцію №496514721 (#496514721), в якій платником зазначено - ІНФОРМАЦІЯ_8 , отримувач - ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», сума 157500 грн, у призначенні платежу вказано « 2101020;2800; частк. безсп. спис. коштів заборгованості.зг.наказу Господ.суду Чернів.обл. по спр. №9261818/23 від 27.03.2024».
Отже, судом з`ясовано, що 21.08.2024 ІНФОРМАЦІЯ_10 фактично було погоджено списання коштів в сумі 157500 грн на виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 27.03.2024 №926/1818/23, у зв`язку із чим 22.08.2024 Головне управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області було безспірно списано кошти заборгованості в сумі 157500 гривень.
Після списання вказаних коштів, ІНФОРМАЦІЯ_10 надіслано до Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області платіжну інструкцію №2040 (внутрішній номер 364130195) від 22.08.2024, в якій платником зазначено - ІНФОРМАЦІЯ_8 , отримувач – ОСОБА_1 , сума 157500 грн, у призначенні платежу вказано « 2101020;2800; Судовий збір, за позовом ІНФОРМАЦІЯ_7 , на рішення від 17.06.2022 по справі №600/6010/23-а ОСОБА_1 ». Також зазначено про формування документу 22.08.2024 о 12:05:00. В історії зімни статусу документу 364130195 вказано про відхилення Казначейством 22.08.2024 о 13:05:40, з приміткою «неправильного заповнення реквізитів, або не заповнення хоча б одного з реквізитів, та/або недотримання вимог до оформлення платіжної інструкції (22.08.2024 13:04:23)».
Головне управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області мало достатні підстави для відхилення прийняття платіжної інструкції №2040 від 22.08.2024 , оскільки у призначенні платежу було допущено помилки, зокрема зазначено невірну дату рішення суду по справі №600/6010/23-а (17.06.2022 замість 21.02.2024) та вказано, що це судовий збір, а не одноразова грошова допомога. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_10 до вказаного платіжного документу не долучено скан-копії документів, необхідних для ідентифікації призначення платежу, що позбавило Головне управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області можливості її прийняти. Поряд із цим, суд вважає, що навіть прийняття органом Казначейства платіжної інструкції №2040 від 22.08.2024 не вплинуло б на можливість виплатити позивачу кошти, які на той час вже були безспірно списані на користь ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за погодженням з ІНФОРМАЦІЯ_10 . Суд вважає, що в даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_10 повинно було своєчасно та відповідально контролювати списання коштів по рахунку КЕКВ 2800, який призначений для погашення грошових зобов`язань на виконання рішень судів. Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що ІНФОРМАЦІЯ_10 було обізнане, що у випадку відкриття бюджетних асигнувань по КЕКВ 2800, кошти будуть стягненні на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», однак не проконтролювало, що відкриті асигнування в сумі 157500 грн підлягали спрямованню на виплату ОСОБА_1 .
Таким чином, суд першої інстанції встановив, що у спірних правовідносинах Головне управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області діяло послідовно, передбачувано та згідно Порядку №845, в той час, як ІНФОРМАЦІЯ_10 не забезпечило своєчасну виплату позивачу одноразової грошової допомоги на виконання рішення суду по справі №600/6010/23-а.
Щодо періоду за який необхідно стягнути на корить позивача інфляційні втрати та 3% річних позивач зазначає, що таким періодом є період з 27 липня 2024 року (дата виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат) по 27 листопада 2025 року включно (дата фактичної сплати заборгованості зі сплати одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат). Однак, суд першої інстанції не погодився з такими доводами, оскільки фактично кошти надійшли на виконання рішення суду по справі №600/6010/23-а лише 20.08.2022 та 22.08.2022 були списані на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», а отже суд вважає, що порушене право позивача відбулось саме 22.08.2022. Крім цього, суд першої інстанції звернув увагу, що остання виплата позивачу коштів на виконання рішення суду по справі №600/6010/23-а відбулась 25.11.2025, що підтверджується платіжною інструкцією №6376, яка наявна в матеріалах справи. Тобто, 25.11.2025 право позивача було відновлено. Таким чином, період за який необхідно стягнути на корить позивача інфляційні втрати та 3% річних суд вважає період з 22.08.2022 по 24.11.2025.
Судом першої інстанції також враховано, що виплата позивачу коштів на виконання рішення суду по справі №600/6010/23-а відбувалась у декілька платежів, а тому розрахунок інфляційних втрат та 3% річних наступний:
- згідно платіжної інструкції №2488 від 27.09.2024 на суму 13152,62 грн, виникає у період з 22.08.2022 по 26.09.2024 та становить 2890,92 (інфляційне збільшення) + 719,58 (3%річних);
- згідно платіжної інструкції №4526 від 29.04.2025 на суму 11410,84 грн, виникає у період з 22.08.2022 по 28.04.2025 та становить 1291,39 (інфляційне збільшення) + 234,13 (3% річних);
- згідно платіжної інструкції №5401 від 13.08.2025 на суму 2924,20 грн, виникає у період з 22.08.2022 по 12.08.2025 та становить 392,99 (інфляційне збільшення) + 85,48 (3% річних);
- згідно платіжної інструкції №5608 від 02.09.2025 на суму 11589,30 грн, виникає у період з 22.08.2022 по 01.09.2025 та становить 1531,21 (інфляційне збільшення) + 357,81 (3% річних);
- згідно платіжної інструкції №6376 від 25.11.2025 на суму 118423,04 грн, виникає у період з 22.08.2022 по 24.11.2025 та становить 17801,58 (інфляційне збільшення) + 4473,85 (3% річних).
Отже, загальні суми інфляційних втрат та 3% річних за період з 22.08.2022 по 24.11.2025 становлять 23908,09 (інфляційне збільшення) та 5870,85 (3% річних).
З урахуванням вказаного, суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах Головне управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області не допускало порушення прав позивача, в той час як ІНФОРМАЦІЯ_10 не забезпечило своєчасну виплату позивачу одноразової грошової допомоги на виконання рішення суду по справі №600/6010/23-а. 
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що період за який необхідно стягнути на корить позивача інфляційні втрати та 3% річних є період з 22.08.2022 по 24.11.2025, а відтак розмір інфляційних втрат та 3% річних за вказаний період становить 29778,94 грн (23908,09 (інфляційні втрати) та 5870,85 (3% річних)).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Відповідно до ч.3 ст.11 та ч.1 ст.13 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Згідно з ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 ЦК України.
Грошовим зобов`язанням, за змістом статей 524, 533-535 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.
Як передбачено ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Системний аналіз вказаних норм права свідчить, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц, у постанові від 03.10.2023 у справі № 686/7081/21 та Верховним Судом у постановах від 15.07.2020 у справі № 335/6976/19, від 16.09.2020 у справі № 335/6979/19, від 27.10.2022 у справі № 280/6352/21.
Отже, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав, зокрема, з факту виплати одноразової грошової допомоги.
Крім того, у разі неналежного виконання (прострочення) державою підтвердженого (визначеного, конкретизованого) судовим рішенням її грошового зобов`язання перед кредитором до правовідносин щодо прострочення виконання грошового зобов`язання слід застосовувати приписи частини другої статті 625 ЦК України.
Інфляційні втрати та три відсотки річних за прострочення виконання судового рішення можуть бути заявлені до стягнення з наступного дня після спливу трьох місяців від пред`явлення до виконання органу ДКС України виконавчого документа (ч.4 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень») включно до дня, що передує дню повного виконання судового рішення.
Наведений висновок суду узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 09.11.2023 у справі № 420/2411/19.
У справі, що розглядається, на думку позивача, спір виник стосовно стягнення на підставі статті 625 ЦК України інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку з порушенням строків виплати одноразової грошової допомоги, яка була виплачена на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду по справі №600/6010/23-а (залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2024).
Колегія суддів зазначає, що у даному випадку підлягають застосуванню спеціальні норми законодавства.
Спеціальним законом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон України № 2011-ХІІ).
Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з п. 4 ч.2 ст.16 Закону України № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Як передбачено ч.6 ст.16-3 Закону України № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Відповідно до ч.10 ст.16-3 Закону України № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Задля виконання положень Закону України № 2011-ХІІ Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (далі - Порядок № 975).
Так, п. 23 Порядку № 975 встановлено, що керівник уповноваженого органу після визначення переліку осіб, зазначених у пунктах 8 і 9 цього Порядку, які мають право на одержання одноразової грошової допомоги (зокрема з урахуванням особистого розпорядження), подає у 15-денний строк з дня реєстрації документів, передбачених пунктами 20 і 21 цього Порядку, розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 20 і 21 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження від уповноваженого органу висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених у пунктах 20 і 21 цього Порядку, приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення зазначених документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують підтвердження обставин, зазначених у документах, чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявнику з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Доопрацювання документів здійснюється у порядку, визначеному абзацом другим цього пункту, а після надходження додаткових документів приймається рішення про призначення одноразової грошової допомоги в порядку черговості відповідно до дати надходження заяви до розпорядника бюджетних коштів або про відмову в її призначенні.
Строки подання рішення розпорядника бюджетних коштів уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги, а також строки видання наказу про виплату уповноваженим органом одноразової грошової допомоги встановлюються міністерствами та державними органами.
Під час воєнного стану рішення про призначення одноразової грошової допомоги приймається розпорядником бюджетних коштів протягом трьох місяців з дня отримання всіх необхідних документів.
Відповідно до п.24,26 Порядку № 975 одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначеній одержувачем виплати. Фінансування витрат, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до статті 23 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Згідно з п.30 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги здійснюються в порядку черговості відповідно до дати надходження документів до розпорядника бюджетних коштів, який приймає рішення про призначення допомоги (крім осіб з інвалідністю I групи, виплата яким здійснюється позачергово).
В свою чергу, як встановлено з матеріалів справи відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.07.2024 № 17/с про призначення, ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму у сумі 157500 гривень (а.с. 7).
Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_5 від 07.11.2024 №9573/соц повідомлено позивача, що 20.08.2024 р. надійшло фінансування для виплати позивачу одноразової грошової допомоги. Також повідомлено про наявність зареєстрованого примусового виконання наказу Господарського суду Чернівецької області від 27.03.2024 р. №926/1818/23 про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованості. 22.08.2024 р. на виконання вищезазначеного наказу ГУДКСУ було безспірно списано кошти заборгованості в сумі 157500 грн, які надійшли для виплати позивачу одноразової грошової допомоги. Вказано, що у вересні 2024 р. на виконання рішення суду по справі №600/6010/23-а перераховано 13152 грн, подано заявки на фінансування для виплати недоплаченої одноразової грошової допомоги позивачу (а.с. 8).
Тобто, з моменту нарахування коштів ІНФОРМАЦІЯ_11 , Міністерство оборони України виконало своє протокольне рішення від 26.07.2024 № 17/с і ці кошти стали власністю саме ОСОБА_1 .
Також, колегія суддів зауважує, що в даному випадку спір не може вважатися публічно-правовим, оскільки саме ІНФОРМАЦІЯ_10 не вчиняв жодних публічно-правових дій.
Колегія суддів також враховує позицію Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 09.02.2021 у справі №520/17342/18, а саме що спори про відшкодування передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.
Однак, в даному випадку дана справа не є похідною від основного спору, а є окремим спором в межах цивільно-правових відносин, оскільки в межах справи №600/6010/23-а (зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву та документи старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 , які направлені ІНФОРМАЦІЯ_4 листами від 18.07.2022 № 3771 та від 29.09.2023 № 9922 на адресу Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням більш вищої (другої) групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, та прийняти рішення по суті, з урахуванням висновків суду) публічно-правовий спір себе вичерпав при прийнятті Міністерством оборони України протокольного рішення, а публічно-правові відносини між позивачем і Міністерством оборони України (в межах доплати ОГД) завершились після нарахування Міністерством оборони України доплати в розмірі 157500 грн.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку наявний цивільно-правовий спір через несвоєчасну виплату коштів при порушенні грошового зобов`язання саме ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки вказані кошти на стадії їх переказу Міністерством оборони України до ІНФОРМАЦІЯ_5 вже стали майном ОСОБА_1 (після виділення та нарахування розпорядником бюджетних коштів), а дії чи бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо несвоєчасного передання цих коштів позивачу не може вважатись в даному випадку публічно-правовими відносинами чи наслідком публічно-правових відносин.
Враховуючи вказане, колегія суддів дійшла висновку, що даний спір підлягає розгляду в межах цивільного судочинства.
Згідно з ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
Згідно з п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновків, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та провадження закрити. При цьому, слід роз`яснити позивачу, що дане питання підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами, встановленими ЦПК України. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити повністю.
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2026 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення коштів закрити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий | | | Драчук Т. О.
Судді | | | Смілянець Е. С.    Полотнянко Ю.П.