Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 р. Справа № 520/5648/26 
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням права на пільгове обчислення вислуги років із розрахунку: один місяць служби за сорок днів, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області застосувати ОСОБА_1 право на пільгове обчислення вислуги років із розрахунку: один місяць служби за сорок днів, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ГУ УПФУ в Харківській області протиправно не застосовано ОСОБА_1 право на пільгове обчислення вислуги років із розрахунку: один місяць служби за сорок днів, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах.
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі без виклику сторін в судове засідання та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.
Копію ухвали про відкриття провадження було надіслано відповідачу до його Електронного кабінету в системі "Електронний суд" та ним отримано, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа.
Проте, представником відповідача відзиву на позов у встановлений судом строк до канцелярії суду не надходило, причин поважності його неподання відповідачем не повідомлено.
Відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Також, ухвалою суду витребувано у відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області копію звернення ОСОБА_1 від 17.07.2025 №31718/Щ-2000-25.
На виконання суду представником пенсійного органу надано витребувані документи.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що 16.09.2025 (зареєстровано за №31718/Щ) позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив:
- призначити пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- повідомити, чи врахований при розрахунку страхового стажу пільгове обчислення вислуги років із розрахунку один місяць служби за сорок днів згідно постанови КМУ від 17.07.1992 №393 за період роботи у ДУ "Харківській слідчий ізолятор".
У вищевказані заяві позивачем зазначено, що згідно довідки Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», я, з 01.03.1988 року по 25.12.1998 року проходив службу у Слідчом) ізоляторі УВСУ Харківського обласного виконкому. Вислуга років на день звільнення складає: в календарному обчисленні - 10 років 09 місяців 24 дні; в пільговому обчисленні - 14 років 05 місяців 02 дні.
Отже, у зв`язку з проходженням служби в Харківському слідчому ізоляторі управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області в період з 01.03.1988 року по 25.12.1998 року, він має право на пільгове обчислення вислуги років із розрахунку один місяць служби за сорок днів згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393. 
Вважає, що цей період, в пільговому обчисленні (14 років 05 місяців 2 дні) зарахований не був, тому працівники пенсійного органу при прийнятті рішення вирішили недостатності страхового стажу.
Разом із заявою позивачем надано всі необхідні документи, зазначені в додатках до заяви.
Суд звертає увагу, що в позовній заяві позивач зазначив, що звернувся до пенсійного органу 17.07.2025, що є помилковим, оскільки фактично така заява датована 16.09.2025, зареєстрована пенсійним органом за №31718/Щ, яку розглянуто та надано відповідь листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.10.2025.
Так, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.10.2025 на звернення позивача повідомлено, що частиною другою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року — 31 рік.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, починаючи з 1 січня 2027 року - від 24 до 34 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, зокрема, починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.
Відповідно до статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до Порядку підтвердження наявного страхового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також зазначено, що за наданими документами до страхового, стажу зараховано всі періоди. Страховий стаж позивача склав 29 років 10 місяців 11 днів. За результатами розгляду заяви від 01.04.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 08.04.2025 №204750021971 відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з Законом №1058, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу — 31 рік. Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” зарахування на пільгових умовах до страхового стажу один місяць служби за сорок днів не передбачено.
Так, в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 08.04.2025 №204750021971 "Про відмову у призначенні пенсії", на яке йде посилання в листі від 08.10.2025, зазначено, що пенсійний вік, визначений частиною 1 статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” становить 60 років. Вік заявника 61 рік. 
Необхідний страховий стаж, визначений частиною 1 статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” становить 31 рік.
Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у разі відсутності страхового стажу передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 63 років за наявності страхового стажу за період з 01.01.2027 по 31.12.2027 - від 24 до 34 років.
Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у разі відсутності страхового стажу передбаченого частинами першою та другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 65 років за наявності страхового стажу починаючи з 01.01.2028 - від 15 до 25 років.
Страховий стаж особи становить 29 років 10 місяців 11 днів.
За наданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.
Відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки заявник не набув необхідного страхового ставку.
Зміст позовної заяви та доданих до неї документів свідчить, що фактично позивач не погоджується саме зі змістом листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.10.2025, оскільки і заявою про призначення пенсії за віком були надані всі необхідні документи. 
Також позивач вважає, що у зв`язку з проходженням служби в Харківському слідчому ізоляторі управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області в період з 01.03.1988 року по 25.12.1998 року, має право на пільгове обчислення вислуги років із розрахунку один місяць служби за сорок днів згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393.
Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.
По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1-3 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року.
Статтею 62 Закону № Закону України “Про пенсійне забезпечення” № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, у відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
В листі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 08.10.2025 на звернення позивача повідомлено, що частиною другою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року — 31 рік. Страховий стаж позивача склав 29 років 10 місяців 11 днів.
Щодо страхового стажу, обрахованого пенсійним органом (29 років 10 місяців 11 днів), позивач зазначив, що разом із заявою надав всі необхідні документи. Разом з тим, не зазначив, що якість періоди роботи/навчання тощо не були зараховані до визначеного пенсійним органом страхового стажу 29 років 10 місяців 11 днів.
Отже, страховий стаж позивача складає 29 років 10 місяців 11 днів.
Суд звертає увагу, що в заяві позивач просив пенсійний орган призначити йому пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Разом з тим, в тій же заяві та в позові позивач зазначив, що у зв`язку з проходженням служби в Харківському слідчому ізоляторі управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області в період з 01.03.1988 року по 25.12.1998 року, він має право на пільгове обчислення вислуги років із розрахунку один місяць служби за сорок днів згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393. Відповідно, і має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Таким чином спір у даній справі зводиться до питання можливості зарахування до страхового стажу для призначення пенсії за Законом №1058-IV періодів проходження позивачем військової служби (з 01.03.1988 року по 25.12.1998 року) у пільговому обчисленні - один місяць служби за сорок днів.
З цього приводу суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З огляду на зазначене за своєю правовою природою страховий стаж є елементом солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, має самостійне та вичерпне нормативне визначення і підлягає обчисленню виключно за правилами, прямо встановленими цим Законом, що виключає при його обрахунку можливість застосування непередбачених Законом №1058-IV механізмів.
Абзац третій частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV встановлює, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, після 1 січня 2004 року застосовується виключно для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Використання законодавцем формулювання «виключно» свідчить про імперативний та вичерпний характер цього переліку і виключає можливість поширення пільгового (кратного) обчислення стажу на інші види пенсій. Дострокова пенсія за віком, передбачена статтею 115 Закону №1058-IV, не належить до пенсій за віком на пільгових умовах і не є пенсією за вислугу років, а тому не підпадає під сферу дії зазначеного положення. Вона призначається у межах солідарної системи за наявності страхового стажу, обрахованого за правилами статті 24 цього Закону. Отже, системне тлумачення статті 24 у взаємозв`язку зі статтею 115 Закону №1058-IV свідчить про відсутність законодавчих підстав для застосування кратного обчислення страхового стажу при призначенні дострокової пенсії за віком.
Так, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" і постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" від 17 липня 1992 року № 393.
Абзацом третій пункту 1 постанови № 393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах “б”-“д”, “ж” і “з” статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються:
служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.
Згідно з абзацом третім підпункту «г» пункту 3 постанови № 393, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів за час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.
Вирішуючи справу № 805/3923/18-а об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 дійшла до висновку, що «основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку».
Таким чином, передбачена Постановою № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 і від 22.06.2022 № 761/29252/17.
Суд зазначає, що порядок пільгового обчислення вислуги років (зокрема, один місяць служби за сорок днів) врегульовано Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII та Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 393.
Крім того, суд зауважує, що постанова №393 прийнята на виконання Закону №2262-ХІІ, є підзаконним нормативним актом, яка деталізує механізм обчислення вислуги років і прямо виключає його застосування до пенсій, що призначаються з урахуванням страхового стажу.
Проте, зазначені нормативно-правові акти регулюють виключно умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, при призначенні їм пенсії за вислугу років і не поширюються на визначення страхового стажу при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.
Отже, наведені норми не встановлюють і не можуть встановлювати правил кратного обчислення страхового стажу для цілей призначення пенсії відповідно до Закону №1058-IV.
Суд також зазначає, що вислуга років і страховий стаж є різними за правовою природою категоріями. Вислуга років застосовується у межах спеціального пенсійного законодавства та відображає тривалість проходження служби незалежно від факту та розміру сплати страхових внесків, тоді як страховий стаж є елементом солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та обчислюється виключно за правилами, прямо визначеними Законом №1058-IV. Саме цей Закон встановлює вичерпні умови, порядок і критерії обчислення страхового стажу, що є підставою для призначення пенсій у солідарній системі.
Перенесення правил обчислення вислуги років на правила обчислення страхового стажу означало б змішування різних правових режимів та фактичну зміну законодавчо визначеного порядку формування страхового стажу. Поширення механізму кратного обчислення, встановленого для спеціального виду пенсійного забезпечення, на правовідносини щодо призначення дострокових пенсій за Законом №1058-IV призвело б до застосування норм, які регулюють інший вид пенсійних правовідносин, поза межами їх законодавчого призначення.
Крім того, застосування кратного обчислення на підставі підзаконного нормативного акта у сфері, що врегульована безпосередньо законом, означало б фактичну модифікацію Судом закону підзаконним актом, що є неприпустимим з огляду на принцип верховенства права та ієрархію нормативно-правових актів.
Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 та від 11 вересня 2024 року у справі № 554/154/22 наголошувала на тому, що Суд не може перебирати на себе правотворчі функції законодавчої та виконавчої влади. Порушення такого підходу та, відповідно, ігнорування принципу законності суперечить, щонайменше, принципам правової визначеності, легітимних очікувань та належного урядування як базовим складовим правовладдя (верховенства права); дискримінує іншу сторону правовідносин; означає, що суд може надати дозвіл будь-кому та будь-коли діяти за межами закону (який містить заборони) або за межами наданих законом прав (повноважень); іде в розріз з принципом поділу влади на законодавчу, виконавчу та судову, а також порушує систему стримувань і противаг (суд втручається в компетенцію суб`єктів нормотворення та може ігнорувати їх волю).
Крім того, у рішенні у справі «ТОВ «Укркава» проти України» (заява № 10233/20, п. 44, 49) Європейський суд з прав людини наголосив, що принцип правової визначеності як складова верховенства права вимагає передбачуваності судового тлумачення та стабільності правового регулювання. Суд зазначив, що національні суди не можуть переосмислювати чіткі та однозначні норми закону у спосіб, який фактично дорівнює зміні законодавства, без наявності переконливих підстав та без урахування наслідків такого підходу для правової визначеності. Таке перетлумачення, яке виходить за межі розумного судового розсуду та підміняє собою законодавче регулювання, робить результат провадження непередбачуваним і несумісним із вимогами статті 6 Конвенції.
Таким чином, застосування до спірних правовідносин правил обчислення страхового стажу "один місяць за сорок днів" за відсутності прямої норми Закону №1058-IV фактично означало б зміну встановленого законодавцем порядку формування страхового стажу та розширення обсягу пенсійних прав позивача поза межами визначеного законом правового режиму. Такий підхід суперечив би принципу законності, відповідно до якого органи державної влади та суди зобов`язані діяти виключно в межах повноважень і у спосіб, передбачений законом.
У сфері соціального захисту тлумачення закону судом не може підміняти собою діяльність Верховної Ради України шляхом створення нових підстав для набуття права на пенсію або розширення порядку формування стажу. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами, що обмежує межі судового розсуду текстом чинних законодавчих приписів
Оскільки позивач реалізує право на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, спірні правовідносини підлягають врегулюванню виключно нормами цього Закону, який не містить положень про можливість обчислення страхового стажу "один місяць служби за сорок днів" для цілей визначення права на зазначений вид пенсії. Положення Закону № 2262-XII та Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 393, регламентують порядок обчислення вислуги років у межах спеціального пенсійного забезпечення військовослужбовців і не змінюють встановленого Законом №1058-IV механізму формування страхового стажу у солідарній системі. З огляду на принцип законності та межі судового тлумачення Суд не вправі поширювати дію спеціальних норм на інші види пенсійного забезпечення за відсутності прямої законодавчої вказівки. 
За таких обставин відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів проходження військової служби в Харківському слідчому ізоляторі управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області в період з 01.03.1988 року по 25.12.1998 року у пільговому обчисленні «один місяць служби за сорок днів» для цілей Закону №1058-IV.
Також суд вказує, що застосування кратного обчислення страхового стажу без прямої законодавчої підстави фактично означало б штучне збільшення страхового стажу, оскільки період, що підлягає зарахуванню до страхового стажу, збільшувався б не внаслідок фактичної тривалості відповідного періоду або сплати страхових внесків у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а шляхом множення такого періоду. Такий підхід призвів би до включення до страхового стажу періодів у обсязі, який не відповідає їх фактичній тривалості та не передбачений механізмом формування страхового стажу, визначеним Законом №1058-IV.
Фактично це означало б зарахування до страхового стажу додаткового часу, який не підтверджений ані сплатою страхових внесків, ані прямою нормою закону, що допускає його зарахування на пільгових умовах (у кратному розмірі). Такий підхід суперечив би правовій природі страхового стажу як визначеного законом періоду, що враховується при визначенні права на пенсію у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, та призводив би до розширення обсягу пенсійних прав особи поза межами встановленого законодавцем правового регулювання.
Водночас такий підхід не означає обмеження прав осіб, які проходили військову службу. Періоди проходження військової служби підлягають зарахуванню до страхового стажу відповідно до правил, установлених Законом №1058-IV, у їх фактичній тривалості та враховуються при визначенні права особи на призначення пенсії.
При цьому зазначене правове регулювання застосовується саме у випадку, коли особа реалізує право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV. Обираючи такий вид пенсійного забезпечення, особа погоджується на застосування умов, порядку та механізму обчислення страхового стажу, прямо встановлених цим Законом. Проте пенсійне законодавство України не позбавляє особу можливості реалізувати своє право на інший вид пенсійного забезпечення, якщо для нього законодавством передбачено застосування механізму пільгового (кратного) обчислення строків служби, оскільки пенсійне законодавство України допускає право особи обрати той вид пенсії, який є для неї найбільш сприятливим, за умови відповідності встановленим законом критеріям. Таким чином, застосований підхід не звужує обсяг пенсійних прав особи, а забезпечує дотримання законодавчо визначених правил формування страхового стажу у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 березня 2026 року у справі №200/8094/24.
Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Розподіл судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.