Справа № 468/1593/26
2/468/1267/26

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
56101 Миколаївська область м. Баштанка вул. Полтавська 43
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

11.08.2026 Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Гапєєвої Т.В., за участю секретаря судового засідання Шутєєвої Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.10.2025 між ТОВ “УКР КРЕДИТ ФІНАНС” і ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1616-6412 в електронній формі.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору.
Станом на 05.05.2026 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 48 370 гривень, а саме: заборгованість за кредитом – 15 000 гривень; заборгованість за нарахованими процентами – 23 820 гривень; заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК – 7 900 гривень; заборгованість по комісії – 1 650 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача.
До позовної заяви позивач долучив клопотання про розгляд справи за відсутності його представника та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Позов надійшов до суду 16.06.2026 через систему «Електронний суд».
23.06.2026 відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
17.07.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву (сформований в системі «Електронний суд» 15.07.2026), поданий представником відповідача адвокатом Матвієнко В.В., в якому вказано, що ОСОБА_1 є дружиною військовослужбовця, який з 25.03.2022 і до цього часу перебуває на військовій службі, відтак на неї поширюються пільги, передбачені п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме до неї не може застосовуватись відповідальність у вигляді штрафних санкцій і пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, в тому числі процентів річних за підставі ст. 625 ЦК України, а також відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Адвокат вказала, що боржником 20.11.2025 здійснено платіж на погашення суми за кредитним договором в сумі 3160 грн., який з урахуванням пільг щодо не нарахування процентів за користування кредитними коштами, мав бути зарахований на погашення тілу кредиту, тому до стягнення підлягає тьки сума тіла кредиту в розмірі 12840 грн. Також зазначила, що встановленням комісії про надання кредиту позивачем фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», отже така умова договору є нікчемною. 
Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлений засобами поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням.
В судовому засіданні встановлено, що 23.10.2025 між ТОВ “УКР КРЕДИТ ФІНАНС” і ОСОБА_1 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1616-6412 продукту «MiniKasa» в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу кредит у сумі 5000 грн. строком на 365 днів, з умовою сплати процентів за фіксованою процентною ставкою 1%, яка нараховується на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, в цей період можливе використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою та/або пільговою процентною ставкою, та 0,74% за кожен день користування кредитом, починаючи з 181 календарного дня дії договору і до його закінчення або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Комісія за видачу кредиту становить 15% від суми кредиту. Сторонами погоджена дата повернення (виплати) кредиту – 22.10.2026. Договір також передбачав у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів та/або комісії за видачу кредиту та/або суми кредиту обов`язок сплати позичальником 401500 процентів річних від суми заборгованості в силу положень ст. 625 ЦК України, що нараховуються на суму заборгованості за кожен день прострочення у сумі, що не перевищує 2% від неповернутої позичальником суми кредиту (пункт 8.2. договору). У разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом або комісії за його видачу на строк понад один календарний місяць кредитодавець мав право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати повернення кредиту, встановленої в п. 4.14 договору, тобто до 22.10.2026 (пункт 8.3. договору)..
23.10.2025 відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором A3461, для підписаний про відкриття кредитної лінії № 1616-6412 продукту «MiniKasa». 
Також додатковою угодою від 24.11.2025 до договору про відкриття кредитної лінії №1616-6412 від 23.10.2025 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 000 грн. Ця угода підписана ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором A5589.
Також додатковою угодою від 30.11.2025 до договору про відкриття кредитної лінії №1616-6412 від 23.10.2025 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 10 000 грн. Ця угода підписана ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором A8730.
З довідки позивача про перерахування суми за кредитним договором №1616-6412 від 23.10.2025 вбачається, що видача кредиту проведена за допомогою платіжної системи EasyPay 23.11.2025, 24.11.2025, 30.11.2025 року в загальній сумі 16000 грн., номер маски картки НОМЕР_1 .
Відповідно до довідок ТОВ «Контрактовий дім» 5000 грн. 23.10.2025, 1000 грн. 24.11.2025, 10000 грн. 30.11.2025 перераховані на картку № НОМЕР_1 , за договором № 16166412, ОСОБА_1 ІПН: НОМЕР_2 .
З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1616-6412 від 23.10.2025 станом на 05.05.2026 вбачається, що позичальник ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 48 370 гривень, а саме: заборгованість за кредитом – 15 000 гривень; заборгованість за нарахованими процентами – 23 820 гривень; заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК – 7 900 гривень; заборгованість по комісії – 1 650 гривень; натомість в рахунок заборгованості сплачено 3160 грн., з яких 1000 грн. зарахована на сплату основного боргу (тіла кредиту), 2160 грн. на сплату процентів.
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» направило ОСОБА_1 вимогу від 07.05.2026 № 1616-6412 про дострокове повернення кредиту за договором № 1616-6412 від 23.10.2025, зазначивши про сплату протягом 30 календарних днів з дня її отримання заборгованості в розмірі 48370 грн. на банківські реквізити ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».
Проте відповідачем заборгованість перед позивачем не погашена.
Відповідно до свідоцтва про шлюбі серії НОМЕР_3 від 26.07.2022, виданого 26.07.2022 Баштанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), копії військового квитка ОСОБА_2 , довідки форми 5 військової частини НОМЕР_4 вбачається, що чоловік відповідача ОСОБА_2 з 25.03.2022 до цього часу перебуває на військовій службі по мобілізації.
Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК Україникредитний договір укладається у письмовій формі.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України).
Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Наявними у справі доказами підтверджується, що відповідно до частини першої статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, оформленого в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, за допомогою інформаційно-комунікаційної системи кредитодавця ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Судом встановлено, що між відповідачем та позивачем укладений кредитний договір у формі електронного документу, визначеного ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», згідно з яким між його сторонами виникли кредитні правовідносини.
Дослідженими судом письмовими доказами також підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача.
Факт отримання відповідачем грошових коштів в кредит підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, відповідачем такий факт визнається.
Наданими представником відповідача доказами підтверджується статус відповідача як дружини військовослужбовця та право на пільги, передбачені Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, щодо не нарахування штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору та процентів за користування ним.
Відтак, суд погоджується з аргументами адвоката щодо зарахування суми, сплаченої на виконання умов договору та зарахованої позивачем на оплату процентів – 2160 грн., які з огляду на вказані вище законодавчі норми не повинна сплачувати ОСОБА_1 , в рахунок сплати заборгованості за тілом кредиту. Отже, заборгованість за тіло кредиту підлягає стягненню в розмірі 12840 грн. (15000 грн. – 2160 грн.).
Щодо стягнення процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України суд додатково зауважує.
Так, в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан, який у подальшому продовжувався Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», та який діє до цього часу.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-IX (набрав чинності 17.03.2022 року) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Відповідно до ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 22.06.2021 року по справі № 334/3161/17, якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України.
Також і з цих міркувань суд відхиляє аргументи позивача щодо правомірності стягнення платежів за прострочення виконання зобов`язання, який посилається на Закон України № 3498-ІХ від 22.11.2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким, зокрема, внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» - скасований пункт 6.1. Прикінцевих та перехідних положень цього закону, що передбачав можливість у період дії воєнного стану звільнення споживача від сплати кредитодавцю неустойки за прострочення виконання зобов`язання; також позивач зазначає, що під дію обмежень щодо звільнення від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання, визначених п. 6 вказаних положень Закону України «Про споживче кредитування», договір з відповідачем не підпадає. 
Отже, нарахування позивачем в період дії в Україні воєнного стану процентів річних за прострочення виконання відповідачем взятих грошових зобов`язань на підставі ст. 625 ЦК України не відповідає положенням ЦК України, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Суд також погоджується з аргументами адвоката щодо неправомірності стягнення комісії за надання кредиту з огляду на наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з ч. ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз умов договору про відкриття кредитної лінії № 1616-6412 від 23.10.2025 свідчить про те, що комісія за видачу кредиту в розмірі 15% від суми виданого кредиту, встановлена в п. 4.11.договору, є платою безпосередньо за надання та користування кредитом.
Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за видачу кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що положення договору № 1616-6412 від 23.10.2025 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за видачу кредиту в розмірі 15% від суми від суми виданого кредиту суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 1650 грн.
Враховуючи встановлені обставини, які підтверджені дослідженими судом доказами, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №№1616-6412 від 23.10.2025 в розмірі 12840 гривень заборгованості за тілом кредиту.
Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволені судом на 27 %, відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 718,84 грн. (2662,40 х 27%).
Керуючись 12; 13; 81; 141; 264; 265 ЦПК України, суд- 

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1616-6412 від 23.10.2025 в сумі 12840(дванадцять тисяч вісімсот сорок) гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 718 (сімсот вісімнадцять) гривень 84 копійки в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ: 38548598);
Відповідач: ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).
Повне судове рішення складене 11.08.2026. 

СУДДЯ: