П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2837/25-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К. 
Суддя-доповідач - Біла Л.М. 
24 серпня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Гонтарука В. М.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року позов задоволено.
Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не здійснення ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років, з урахування вимог ст. ст. 27, 28, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років, з дотриманням вимог ст. ст. 27, 28, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 07.10.2009, з урахуванням виплачених сум.
Також, відповідача зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу з 07.10.2009.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянином України.
З 17.11.1992 позивач перебував на обліку у Відділі соціального забезпечення Виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів як одержувач пенсії та отримує пенсію за вислугою років.
01.12.1992 позивач звернувся із заявою, в якій просив виплатити йому пенсію за шість місяців наперед у зв`язку з його виїздом на постійне місце проживання в Ізраїль.
13.03.1992 відділом соціального забезпечення виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон до Ізраїлю пенсійну справу позивача закрито та виплачено пенсію за 6 місяців наперед.
Позивач виїхав на постійне місце проживання в Ізраїль та 24.09.1993 прийнятий на консульський облік в Консульському відділі Посольства України в державі Ізраїль.
29.11.2018 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про перерахунок та поновлення позивачу виплати раніше призначеної пенсії за вислугу років з 07.10.2009 із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру, дитині війни, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017 відповідно до пенсійної реформи України.
Розглянувши звернення представника позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом № 3247/09 від 19.12.2018 відмовило позивачу у поновленні виплати пенсії за вислугу років.
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 у справі № 600/342/19-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області поновити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться у пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів починаючи з 29.11.2018.
Постановою Верховного Суду від 01.04.2021 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019 змінено, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.
Змінено абзац третій резолютивної частини рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.05.2019, виклавши його в наступній редакції: “Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 07.10.2009 на підставі документів, що знаходяться у пенсійній справі, з компенсацією втрати частини доходів”.
В іншій частині рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019 – залишено без змін.
27.04.2021 Чернівецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 824/342/19-а про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 07.10.2009 на підставі документів, що знаходяться у пенсійній справі, з компенсацією втрати частини доходів”.
На підставі вказаного виконавчого листа 18.05.2021 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65473945.
25.06.2021 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від ВП №65473945, у зв`язку із виконанням рішення суду.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.08.2021 у справі № 600/3498/21-а, яке набрало законної сили, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Антонюка Андрія Георгійовича від 25.06.2021 про закінчення виконавчого провадження № 65473945.
13.03.2024 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою та просив: повідомити стан виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 по справі № 824/342/19-а; надіслати довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за вислугу років позивачу за період з 07.10.2009 по березень 2024 року та виписку з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії; надіслати розрахунок компенсації втрати частини доходу.
За наслідками розгляду вказаного звернення, 27.03.2024 відповідач повідомив позивача, що з урахуванням ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 04.03.2024 щодо надання звіту про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 по справі №824/342/19-а, Головним управлінням з травня 2021 року здійснено нарахування пенсійної виплати в розмірі пенсії визначеного на виконання судового рішення (0,02 грн). Суму боргу за період з 07.10.2009 по 28.11.2018 в розмірі 2,20 грн виплачено в травні 2021 року. Також проведено нарахування компенсації втрати частини доходів за період з 01.11.2009 по 30.04.2021 в розмірі 2,82 грн, яку виплачено в червні 2021 року. На виконання прийнятого рішення опрацьовано розпорядження від 11.05.2023 про перерахунок пенсії позивача з червня 2023 року нарахування пенсійної виплати здійснюється в розмірі 498,00 грн. Суму боргу за період з 07.10.2009 по 31.05.2023 в розмірі 67099,91 грн виплачено позивачу у червні 2023 року через ПАТ “ОТП Банк”.
04.09.2024 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій просив:
- повідомити підстави нездійснення перерахунку розміру пенсії з 07.10.2009;
- перерахувати розмір пенсії з 07.10.2009 із врахуванням всіх законодавчих актів та постанов КМУ щодо перерахунку розміру пенсії;
- виплатити компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії у встановленому Законом розмірі;
- рішення щодо перерахунку розміру пенсії надіслати протягом 10 днів.
За наслідками розгляду заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом від 18.09.2024 повідомило представника позивача, що у відповідності до зобов`язань, покладених судом на орган Пенсійного фонду України, рішення суду виконано в повному обсязі. Крім того, в листі відповідачем повідомлено, що ґрунтовні роз`яснення щодо виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 у справі №824/342/19-а, залишеного без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019, рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.08.2021 у справі №600/3498/21-а було надано листами Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 18.05.2023 №3335-2918/B-17/8-2400/23 та від 27.03.2024 № 1441-1226/B-17/8-2400/24.
Вважаючи, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відповідь по суті за наслідками розгляду заяви від 04.09.2024 не надано, 20.09.2024 представник позивача звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 та не виплати компенсації втрати частини доходу за невиплату пенсії у встановленому Законом розмірі;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перерахувати розмір пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 із застосуванням всіх законодавчих актів та постанов КМУ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області виплатити компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії у встановленому Законом розмірі з червня 2023 року.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі № 600/4254/24-а, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2024, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 - без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.04.2025, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2024 у справі №600/4254/24-а скасовано в частині відмови у відкритті провадження щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області виплатити компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії у встановленому законом розмірі з червня 2023 року та направлено справу у цій частині до Чернівецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду. В іншій частині ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2024 у справі №600/4254/24-а залишено без змін.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 06.05.2025 у справі № 600/4254/24-а відкрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не виплати компенсації втрати частини доходу за невиплату пенсії у встановленому Законом розмірі та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області виплатити компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії у встановленому Законом розмірі з червня 2023 року.
06.11.2024 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій просив:
- повідомити підстави нездійснення перерахунку розміру пенсії з 07.10.2009 відповідно до ст. ст. 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із врахуванням всіх законодавчих актів та постанов КМУ щодо перерахунку розміру пенсії;
- повідомити прізвище та посаду службової особи, що здійснювала перерахунок пенсії ОСОБА_1 ;
- відповідь надати протягом 5 днів.
За наслідками розгляду вказаної заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом від 20.11.2024 вих. № 4921-4713/В-17/8-2400/24 повідомило представника позивача, що Головним управління в повній мірі проведені заходи на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 у справі №600/342/19-а в межах покладених зобов`язань.
30.05.2024 представник позивача через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій просив:
- повідомити підстави нездійснення позивачу перерахунку розміру пенсії з 07.10.2009 відповідно до ст. 27, 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із врахуванням всіх законодавчих актів та постанов Кабінету Міністрів України щодо перерахунку розміру пенсії;
- повідомити підстави визначення позивача, як особи, якій не здійснюється масовий перерахунок розміру пенсії;
- перерахувати розмір пенсії позивача з 07.10.2009 відповідно до ст. ст. 27, 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із врахуванням всіх законодавчих актів та постанов Кабінету Міністрів України щодо перерахунку розміру пенсії.
За наслідками розгляду звернення, 12.06.2025 відповідач направив на адресу представника позивача лист за вих. № 27162678/В-17/8-2400/25, в якому повідомив, що Головним управлінням в повній мірі проведені заходи на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 у справі № 824/342/19-а в межах покладених зобов`язань.
В листі від 12.06.2025 також зазначено, що звернення розглянуто у відповідності до Закону України “Про звернення громадян”.
Крім того, в листі від 12.06.2025 роз`яснено, що результати розгляду даного питання можуть бути оскаржені до вищого органу, або до суду.
Вважаючи дії та бездіяльність відповідача щодо визначення його як особу, якій не здійснюється масовий перерахунок розміру пенсії, а також щодо нездійснення перерахунку розміру пенсії з 07.10.2009 протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) питання участі іноземців і осіб без громадянства в системі пенсійного забезпечення в Україні та участі громадян України в іноземних пенсійних системах регулюються відповідно цим Законом, іншими законами з питань пенсійного забезпечення та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами. У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами) (ч. 3, 4 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення").
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно зі ст. 51 Закону № 1058-IV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 п. 2 ч. 1 ст. 49, друге речення ст. 51 Закону № 1058-IV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Зазначені положення Закону № 1058-IV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-IV, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами
Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Отже, з 07.10.2009 порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування".
Відтак, позивач, як громадянин України незалежно від країни свого проживання вправі користуватися конституційними правами, в тому числі й правом на належне пенсійне забезпечення.
Стосовно питання про перерахунок пенсії позивачу відповідно до ст. ст. 27, 42 Закону № 1058-IV, судова колегія зазначає наступне.
Приписами ст. 24 Закону № 1058-IV визначено періоди, з яких складається страховий стаж. 
Так, ч. 1 наведеної статті Закону встановлено, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).
Статтею 27 Закону № 1058-IV встановлений порядок визначення розміру пенсії за віком. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 27 цього Закону, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= ЗП*КС, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону № 1058 за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Стаття 28 Закону № 1058-IV визначає мінімальний розмір пенсії за віком.
За визначенням ст. 1 Закону № 1058-IV, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.
Згідно із абз. 8 ч. 2 ст. 5 Закону № 1058-IV, виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.
Абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV, в редакції чинній до 07.07.2011, встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини (абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV, в редакції чинній до 07.07.2011).
У редакції, чинній з 08.07.2011, ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
Мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Згідно з ч. 2 ст. 28 Закону № 1058-IV, з 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Згідно з ч. 3 ст. 28 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Для пенсій, призначених після 1 січня 2018 року, мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим цієї частини, виплачується після досягнення особою віку 65 років. До досягнення цього віку таким особам може бути призначена державна соціальна допомога на умовах і в порядку, визначених Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям".
Отже, з дня поновлення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону № 1058-IV, будь-яких обмежень його прав, як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.
Законами України про Державний бюджет України на відповідний рік передбачається зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим, пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, які досягли віку 65 років та мають страховий стаж не менше 30 років для жінок та 35 років для чоловіків.
Таким чином, з системного аналізу наведених норм права можна дійти висновку, що перерахунок пенсій здійснюватиметься автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Як встановлено з матеріалів справи, згідно пенсійної справи позивача розмір його пенсії на момент припинення її виплати у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання складав 2400 крб.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 у справі № 600/342/19-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області поновити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться у пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів починаючи з 29.11.2018.
Із змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 20.11.2024 вбачається, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 у справі № 600/342/19-а, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019, відповідачем з 29.11.2018 проведено відповідний перерахунок пенсії за вислугу років, призначеної гр. ОСОБА_1 , її розмір з цієї дати визначено на рівні 1648,92 грн, в результаті проведення наступних перерахунків, станом на квітень 2021 року розмір пенсії склав 3094,59 грн.
На виконання постанови Верховного Суду від 01.04.2021, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 07.10.2009 на підставі документів, що знаходяться у пенсійній справі, з компенсацією втрати частини доходів, відповідачем поновлено позивачу виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років позивачу з 07.10.2009 в розмірі 0,02 грн. Перерахунок пенсії позивачу в розмірі 0,02 грн проведено за періоди з 07.10.2009 по 28.11.2018 та з 01.04.2021 (пенсію встановлено довічно).
Крім того, в листі від 20.11.2024 відповідачем зазначено, що для проведення відповідного перерахунку пенсії, 04.05.2023 Головне управління звернулося до Пенсійного фонду України щодо отримання дозволу на макетну обробку справи гр. ОСОБА_1 за періоди з 07.10.2009 по 28.11.2018 та 01.04.2021 для обчислення пенсії в сталому розмірі (у розмірі прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, станом на дату поновлення позивачу виплати пенсії – 498,00 грн, враховуючи позицію, викладену у рішенні суду від 12.08.2021 по справі № 600/3498/21-a).
В результаті наданого дозволу Пенсійним фондом України на макетну обробку справи гр. ОСОБА_1 , Головним управлінням проведено перерахунок розміру пенсії позивача з 07.10.2009 по 28.11.2018 та з 01.04.2021. При цьому розмір пенсії позивача визначено на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 498,00 грн, з врахуванням позиції, викладеної у рішенні суду від 12.08.2021 по справі № 600/3498/21-a.
В подальшому, у зв`язку з надходженням відповіді 08.03.2024 від Пенсійного фонду України на лист Головного управління № 2400-2701-5/5657 від 08.02.2024 щодо надання дозволу на проведення виплатної операції макетна обробка боргу, проведено нарахування позивачу компенсації втрати частини доходів за період з травня 2021 року по травень 2023 року на суму 25439,06 грн.
Дослідженням протоколу перерахунку пенсії від 10.05.2023 встановлено, що на виконання судового рішення у справі № 600/342/19-а відповідачем проведено позивачу з 07.10.2009 по 28.11.2018 перерахунок пенсії, розмір якої визначено в твердому розмірі 498,00 грн. У протоколі перерахунку пенсії зазначено наступні відомості: розмір пенсії за віком (ст. 27) – 498,00 грн; загальний розмір пенсії – 498,00 грн; місяць підвищення розміру пенсії – 01.09.2009; розмір пенсії з надбавками – 498,00 грн.
У протоколі перерахунку пенсії також зазначено: вид перерахунку - макетна обробка; підстава - лист ГУ від 04.05.2023 № 2400-2604-5/17342 (вх. №25950/9 від 04.05.2023); особливості - не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 01.04.2021 по довічно; Не підлягають МП, признач. за ріш суду в тверд. розм. з 07.10.2009 по 28.11.2018 (а.с. 18-23).
В контексті спірних правовідносин суд першої інстанції вірно зауважив, що виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій, є обов`язком відповідача.
При цьому, слід звернути увагу, що судове рішення у справі № 600/342/19-а не містить застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати позивачеві та щодо того, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам.
Таким чином, суд першої інстанції вірно виснував, що при поновленні позивачеві пенсії та здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно встановлено особливість "Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.;", що призвело до порушення права позивача на належний розрахунок пенсії та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів ст. 42 Закону № 1058-IV.
Окрім того, ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV встановлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Згідно ч. 3 ст. 42 Закону № 1058-IV, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.
З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 43 Закону № 1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.
Із наведеного правового регулювання слідує, що з дня призначення пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону № 1058-IV та будь-яких обмежень прав, як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду, наведеним Законом не встановлено.
Крім того, перерахунок пенсій здійснюється автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже досяг пенсійного віку.
Відповідачем пенсія за вислугу років поновлена позивачу з 07.10.2009 на підставі судового рішення у справі № 600/342/19-а.
Однак, при поновленні позивачу пенсії відповідачем безпідставно встановлено особливість "Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.", що призвело до порушення його прав на належний розрахунок пенсії, оскільки Закон № 1058-IV не містить застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати та заборону перерахунків пенсій осіб, які постійно проживають за межами України.
Крім того, в порушення наведених вище вимог Закону № 1058-IV, відповідачем після поновлення виплати позивачу пенсії не здійснюється підвищення розміру пенсії позивача у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Беручи до уваги наведені норми матеріального права та встановлені по справі обставини, суд першої інстанції дійшов вірного та обгрунтованого висновку, з явим погоджується і суд апеляційної інстанції, що відповідачем допущені протиправні дії щодо не здійснення нарахування та виплати позивачу пенсії за вислугу років у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком, що призвело до порушення його права на належний розрахунок пенсії та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів ст. ст. 28, 42 Закону № 1058-IV.
Також, судова колегія погоджується з обраним судом першої інстанції способом поновлення порушених прав позивача шляхом зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років, з дотриманням вимог ст. ст. 27, 28, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 07.10.2009, з урахуванням виплачених сум.
Стосовно нарахування та виплати компенсації компенсації втрати частини доходу з 07.10.2009, судова колегія зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Згідно із ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Використане у ст. 3 Закону № 2050-III та п. 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону № 2050-III дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Верховний Суд у справі № 240/11882/19 зауважив, що використане у статті 3 Закону № 2050-III формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.03.2023 року у справі №620/7687/21.
Відтак, оскільки непроведення виплати пенсії позивачу у належному розмірі відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, то виплати перерахованої пенсії мають проводитися без обмеження будь-яким строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону №1058-IV.
Суд першої інстанції обрав належний спосіб поновлення порушених прав позивача в цій частині вимог шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу, обчисливши останню з 07.10.2009.
За таких обставин, судом першої інстанції в повній мірі відновлено порушене право позивача шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу, обчисливши останню з 07.10.2009.
В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий | | | Біла Л.М.
Судді | | | Гонтарук В. М.    Моніч Б.С.