УКРАЇНА
Романівський районний суд Житомирської області
290/681/26
2/290/762/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
04 вересня 2026 року | селище Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Шакалова А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» ЄДРПОУ: 14360570, адреса місця знаходження: вул. Грушевського, 1Д м. Київ, до ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ОПИСОВА ЧАСТИНА
1. Рух справи.
1.1. 26 червня 2026 року позовна заява надійшла до суду. У цей же день справа була розподілена головуючому судді Шакалову А.В.
1.2. Ухвалою від 01 липня 2026 року відкрито провадження по справі.
1.3. Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідач повідомлений належним чином засобами поштового зв`язку.
1.4. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.
2. Обґрунтування позовних вимог.
2.1. У позовній заяві позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» загальну суму заборгованості в розмірі 52723.48 грн., яка складається з наступного: 41439.39 грн. - заборгованість за тілом кредита 11284.09 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
2.2. На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 (далі - Відповідач) звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (далі – Позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав(-ла) Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі - Договір, копія додається до позовної заяви) та погодив наступні умови: 1) Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200000 грн. (п.1.2. Договору); 2) Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; 3) Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); 4) Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору); 5) Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); 6) Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); 7) Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору).
2.3. У порушення умов Договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав та на момент подачі позовної заяви має непогашену заборгованість в розмірі 52723.48 грн., яка складається з наступного: 41439.39 грн. - заборгованість за тілом кредита 11284.09 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, які позивач просить стягнути на свою користь.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.
1.Обставини справи, встановлені судом.
1.1. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку.
1.2. Судом встановлено, що  ОСОБА_1 (далі - Відповідач) звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (далі – Позивач, Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав(-ла) Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.
1.3. Підписавши Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідач погодив наступні умови: 1) Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200000 грн. (п.1.2. Договору); 2) Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; 3) Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); 4) Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору); 5) Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); 6) Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); 7) Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). 
1.4. У зв`язку з порушенням зазначених зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 14.06.2026 року має заборгованість — 52723.48 грн., яка складається з наступного: 41439.39 грн. - заборгованість за тілом кредита 11284.09 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
1.5. Вказані вище суми підтверджуються розрахунком заборгованості, випискою по рахунку, Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, Довідкою про видані картки, Копією заяви позичальника, Копією Паспорту споживчого кредиту, Копією паспорта позичальника., що містяться в матеріалах справи.
2.Законодавство, що регулює спірні правовідносини сторін.
2.1. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
2.2. Приписи частин 1, 3 статті 509 ЦК України передбачають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
2.3. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
2.4. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.
2.5. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
2.6. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
2.7. Статтями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
2.8. Згідно із ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
2.9. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
2.10. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
2.11. Згідно з ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
2.12. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
2.13. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України).
2.14. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
2.15. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
2.16. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України).
2.17. Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
2.18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
2.19. Щодо перевірки судом розрахунку заборгованості в частині процентів.
2.20. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не є беззастережним доказом розміру боргу, а підлягає перевірці судом незалежно від наявності або відсутності заперечень відповідача, оскільки обов`язок доведення обґрунтованості позовних вимог покладається на позивача (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України).
2.21. Судом досліджено умови Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 07.01.2023, Паспорта споживчого кредиту від 07.01.2023 та наданий позивачем Розрахунок заборгованості за договором станом на 14.06.2026.
2.22. Судом встановлено, що продукт, яким скористалась відповідач, є не строковим кредитом з фіксованою датою повернення, а відновлюваною кредитною лінією з умовою "12 місяців з пролонгацією" (п. 1.2 Договору, розділ 3 Паспорта кредиту). Відповідно до умов Договору (п. 2.1.1.3.5), у разі порушення позичальником зобов`язань з погашення кредиту протягом 180 днів з моменту виникнення такого порушення строком повернення кредиту вважається 180-й день з моменту порушення, після настання якого позивач набуває право на нарахування процентів від суми неповернутого кредиту в порядку частини другої статті 625 ЦК України.
2.23. Дослідивши Розрахунок заборгованості в хронологічному порядку, суд встановив, що прострочення виникало та частково погашалося декілька разів протягом 2024–2025 років (зокрема, за станом на 01.03.2025, 01.02.2026, 01.04.2026 у розрахунку відображена прострочена заборгованість за тілом кредиту, яка згодом частково погашалась внесеними коштами), і остаточне (таке, що надалі не погашалося) прострочення тіла кредиту в розмірі 41 439,39 грн виникло 11.11.2025.
2.24. Відповідно до наведеного, 180-денний строк, передбачений п. 2.1.1.3.5 Договору, спливає 10.05.2026, після чого право позивача нараховувати договірні проценти в розмірі 42% річних припиняється, а нарахування процентів на прострочену заборгованість може здійснюватися виключно в порядку частини другої статті 625 ЦК України, як про це зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц.
2.25. Перевіривши Розрахунок заборгованості за період з 11.05.2026 по 14.06.2026, суд встановив, що позивачем за цей період нараховано 0,00 грн процентів (рядки за 01.06.2026 та 14.06.2026 не містять нарахувань за тілом кредиту, яке залишається незмінним — 41 439,39 грн), а сума простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 11 284,09 грн сформована за попередній період — до настання 180-денного строку. Отже, подвійного нарахування (одночасно за договірною ставкою та за ставкою відповідно до статті 625 ЦК України) за один і той самий період судом не встановлено, а сума заявлених до стягнення процентів не суперечить наведеній правовій позиції Великої Палати Верховного Суду.
2.26. Суд також звертає увагу на розбіжність між умовами розділу 6 Паспорта споживчого кредиту, яким передбачено підвищену процентну ставку в розмірі 84% річних у разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту, та фактично застосованою у Розрахунку заборгованості ставкою 42% річних протягом усього періоду прострочення. Оскільки застосування зниженої, а не підвищеної договірної ставки не порушує прав та інтересів відповідача, а зменшує розмір заявлених позовних вимог, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову в цій частині, однак враховує це як додаткове підтвердження добросовісності позивача при формуванні остаточного розрахунку заборгованості.
2.27. За результатами викладеної перевірки суд дійшов висновку, що надані позивачем докази у своїй сукупності підтверджують обґрунтованість нарахування процентів за кредитним договором у межах строку кредитування та у порядку, що відповідає умовам договору, вимогам законодавства та сталій судовій практиці, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 11 284,09 грн підлягають задоволенню.
2.28. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
2.29. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
2.30. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
2.31. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
2.32. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
2.33. Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
2.34. За правилами ч. 8, 12 ст. 11 даного Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
2.35. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
2.36. Стаття 12 Закону № 675-VIII визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
2.37. Із системного аналізу положень вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
2.38. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
2.39. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайт інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
2.40. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію").
2.41. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
2.42. Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що ОСОБА_1 не виконала передбачених кредитним договором обов`язків з повернення одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом, що у свою чергу, відповідно до закону та умов договору порушило права кредитора АТ КБ «ПриватБанк».
2.43. Отже, на переконання суду, наявні у матеріалах справи докази, підтверджують факт укладення між сторонами кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та наявність простроченої заборгованості за кредитним договором, зважаючи також на відсутність контррозрахунку, який би спростував наявність боргу та його розмір.
3. Висновок суду.
3.1. Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 52723.48 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 41439,39 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 11284,09 грн., оскільки заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
3.2. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2662,40 грн судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
3.3. При ухваленні рішення суд керувався ст.ст. 2-5, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України.
РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
1.Рішення суду.
1.1.Позов задовольнити повністю. 
1.2. Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (адреса місця знаходження: вул. Грушевського, 1Д м. Київ, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 14360570) заборгованість в сумі 52 723, 48 гривень.
1.3. Стягнути з  ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 662, 40 гривень.
2. Роз`яснення суду, щодо порядку оскарження рішення суду та набрання ним законної сили.
2.1. Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
2.2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя | Андрій ШАКАЛОВ