Справа № 674/1063/26
Провадження № 2/674/971/26

РІШЕННЯ
іменем України 
07 липня 2026 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Барателі Д.Т., за участі секретаря судового засідання Бойчук С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 60604,80 грн),
в с т а н о в и в :
До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (далі – позивач) до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість у сумі 60604,80 грн за договором про відкриття кредитної лінії № 1589-3911 від 16.08.2025 (далі – кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2662,40 грн, зумовлений судовим розглядом вказаних позовних вимог.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, укладеним безпосередньо між позивачем і відповідачем, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором та особливостей укладення і виконання кредитних договорів; норми Закону України "Про споживче кредитування"; норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді.
Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі.
Ухвалою від 26.05.2026 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
16.08.2025 між позивачем та відповідачем за допомогою веб-сайту, що є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем позивача, було укладено в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії № 1589-3911, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 15000,00 грн строком на 365 календарних днів з фіксованою процентною ставкою, яка протягом перших 180 календарних днів становить 1,00% за кожен день користування кредитом, а з 181-го календарного дня – 0,74% за кожен день користування кредитом, а також з умовою про сплату комісії за видачу кредиту у розмірі 15% від суми кредиту. Кредитний договір разом з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача складають єдиний договір, у якому визначені всі його істотні умови і з яким відповідач був попередньо ознайомлений.
Вказаний кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором A5650, який було надіслано на номер телефону, зазначений відповідачем при реєстрації, та введено відповідачем для підписання договору.
Додатковою угодою № 1 від 20.08.2025 позивач і відповідач за взаємною згодою домовились про надання відповідачу додаткових коштів у кредит у сумі 3000,00 грн, а також про продовження строку кредитування до 365 календарних днів з дати укладення цієї додаткової угоди, у зв`язку з чим сукупний строк кредитування за кредитним договором становить 369 календарних днів з 16.08.2025. Зазначена додаткова угода вчинена у такій самій електронній формі, що й кредитний договір, підписана відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто продовження строку кредитування здійснено за взаємною письмовою згодою сторін, а не в односторонньому порядку. Кредитний договір (п. 4.14) прямо забороняє одностороннє продовження строку кредитування будь-якою зі сторін, тому підстав вважати строк кредитування продовженим інакше, ніж на умовах зазначеної додаткової угоди, не встановлено.
Отже, сукупна сума наданого відповідачу кредиту становить 18000,00 грн, а строк кредитування – 369 календарних днів з 16.08.2025.
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі: кредитні кошти у сумі 15000,00 грн перераховані відповідачу 16.08.2025, а кошти у сумі 3000,00 грн на виконання додаткової угоди № 1 – 20.08.2025, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту.
Відповідач, отримавши кредитні кошти, був зобов`язаний в силу вимог ст. 629 та 1054 ЦК України повернути кредит та сплатити проценти і комісію на умовах та у строк, передбачений кредитним договором. У матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань.
У зв`язку з простроченням відповідачем сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, позивач на підставі кредитного договору та ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" направив відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту № 1589-3911, яка залишена відповідачем без виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України.
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до цієї норми.
Щодо розміру процентної ставки за кредитним договором суд зазначає таке. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Ця норма діє з 24.12.2023, а з урахуванням перехідних періодів, встановлених п. 17 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, з 21.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки становить 1%. Кредитний договір укладено 16.08.2025, тобто після набрання чинності зазначеними обмеженнями. Встановлена договором процентна ставка (1,00% – протягом перших 180 днів, 0,74% – з 181-го дня) цього обмеження не перевищує, а тому нарахування процентів за такими ставками є правомірним.
Судом встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснено позивачем в межах строку кредитування (369 календарних днів з 16.08.2025), оскільки розрахунок заборгованості охоплює період з 16.08.2025 по 02.03.2026, що в межах строку кредитування. 
Разом з тим, оцінюючи правомірність нарахування позивачем 9000,00 грн процентів (відповідальності) за ст. 625 ЦК України за період з 15.09.2025 по 09.10.2025, суд виходить з такого.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, доданого Законом України № 2120-IX від 15.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Позивач у позовній заяві посилається на те, що з 24.12.2023 пункт 6 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" викладено в новій редакції, згідно з якою звільнення від відповідальності поширюється лише на договори, укладені до 23.01.2024, тоді як пункт 6.1 цього ж розділу, який відтворював загальне звільнення від відповідальності у період воєнного стану для споживчих кредитів, виключено, а тому, на переконання позивача, жодне звільнення від відповідальності до спірних правовідносин не застосовується, оскільки кредитний договір укладено 16.08.2025.
Суд не погоджується з цим доводом. Пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України є самостійною нормою цього Кодексу, а не Закону України "Про споживче кредитування", і його чинність та зміст не залежать від наявності чи змісту пункту 6 або пункту 6.1 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування". Наведена норма Цивільного кодексу України не містить жодного застереження щодо дати укладення кредитного договору і діє протягом усього періоду дії в Україні воєнного стану та тридцяти днів після його припинення чи скасування, незалежно від того, коли було укладено відповідний договір. Зміна чи виключення окремих положень спеціального закону (Закону України "Про споживче кредитування") не тягне за собою автоматичного звуження дії самостійної норми іншого кодифікованого акта, якщо законодавцем прямо не встановлено інше, а з наведених позивачем змін вбачається, що ними було викладено в новій редакції та частково виключено саме пункт 6 і пункт 6.1 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", а не пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.
Оскільки прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, за яке позивачем нараховано 9000,00 грн процентів за ст. 625 ЦК України, у повному обсязі припадає на період дії в Україні воєнного стану, застосування відповідальності за ст. 625 ЦК України за цей період є неможливим з огляду на дію п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Враховуючи, що на час розгляду цієї справи в Україні діє воєнний стан, застосування відповідальності за ст. 625 ЦК України виключається, а відтак вимога про стягнення 9000,00 грн процентів за ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягає. Неустойка (штраф, пеня) позивачем не нараховувалась і до стягнення не заявлена.
Щодо комісії за видачу кредиту у розмірі 2700,00 грн суд зазначає, що встановлення такої комісії передбачено кредитним договором та відображено у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" та Правилам розрахунку небанківськими фінансовими установами загальної вартості кредиту для споживача, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 11.02.2021 № 16, а тому вимога про стягнення цієї комісії є обґрунтованою.
Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у наступному розмірі: основний борг – 18000,00 грн, проценти за користування кредитом – 30904,80 грн, комісія за надання кредиту – 2700,00 грн, загалом 51604,80 грн. У задоволенні решти позовних вимог (9000,00 грн процентів за ст. 625 ЦК України) слід відмовити з огляду на наведені вище обставини.
Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2662,40 грн, розрахований виходячи з ціни позову 60604,80 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково у сумі 51604,80 грн, що становить 85,15% заявленої суми, судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у сумі 2267,03 грн.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 19, 76, 81, 89, 133, 141, 258-260, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 205, 525, 526, 527, 617, 625, 627, 628, 629, 634, 1054 Цивільного кодексу України, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Законом України "Про електронну комерцію", Законом України "Про споживче кредитування", суд, –
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" заборгованість за кредитним договором № 1589-3911 від 16.08.2025 у сумі 51604,80 грн, з яких:
- сума заборгованості за основною сумою боргу - 18000,00 грн;
- сума заборгованості за відсотками - 30904,80 грн;
- сума заборгованості за комісією за надання кредиту - 2700,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" судовий збір у сумі 2267,03 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, код ЄДРПОУ 38548598).
Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Повний текст рішення складено та підписано 07 липня 2026 року.

Суддя Давид БАРАТЕЛІ