Справа № 362/5348/26 
Провадження № 1-кп/362/565/26 
ВИРОК
Іменем України
17.08.2026 м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 12026111460000164 від 23.06.2026 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Дуброва, українець, громадянин України, освіта середня-спеціальна, одружений, пенсіонер, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,
встановив:
03.06.2026 постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі № 362/2616/26 ОСОБА_4 було визнано винуватим за ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, до якого було приєднано невідбуту частину додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами та остаточно визначити строк позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки 9 місяців. Дана постанова набрала законної сили.
Однак ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаного судового рішення у формі постанови та будучи з нею належним чином ознайомлений, та маючи реальну можливість її виконати, умисно не виконав судове рішення, підриваючи авторитет органів правосуддя України, у порушення вимог Конституції України та Закону України «Про судоустрій та статус суддів», будучи позбавлений права керування транспортними засобами, не маючи на це життєвої необхідності та не діючи в крайній необхідності та/або необхідної оборони, 21.06.2026 близько 10:30 год. у с. Діброва Фастівського району Київської області по вул. Центральна керував транспортним засобом – трицикл марки «Dozer» моделі «1», та був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції ВП № 3 Фастівського РУП ГУ НП в Київській області.
Цими діями ОСОБА_4 порушив ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 
ОСОБА_4 при допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення. Він повністю погодився з його кваліфікацією і фактичними обставинами, які зазначені в обвинувальному акті. Пояснив, що був обізнаний про наявність рішення суду про позбавлення його права керування транспортними засобами. Однак керував транспортним засобом і його зупинили поліцейські. Щиро розкаявся, розуміє, що вчинив неправильно, зробив для себе відповідні висновки, просив суд суворо не карати. 
Показання ОСОБА_4 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.
Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій. 
Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.
Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.
Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, речових доказів, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, водночас суд враховує, що ОСОБА_4 одружений, тобто у нього наявні міцні соціальні зв`язки, пенсіонер, має на утриманні дружину зі встановленою групою інвалідності, нагороджений грамотою за заслуги перед церквою та побожним українським народом, раніше не судимий. 
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, яка була встановлена у ході судового розгляду, що виразилось у критичній оцінці обвинуваченим та осуді протиправної поведінки, усвідомленні наслідків скоєних ним кримінального правопорушення, щирого жалю за скоєне, висловленні ствердного наміру не вчиняти в майбутньому кримінальних правопорушень.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, суд не вбачає.
Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, наявності обставини, що пом`якшує покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, позиції прокурора, яка висловлена у судових дебатах щодо можливості призначення покарання у виді у виді штрафу у мінімальному розмірі, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.
Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.
Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд 
ухвалив:
ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень. 
Речовий доказ після набрання вироком законної сили - лазерний DVD-R диск з присутнім на ньому написами «CMDR47G-CFMWM03-6865 65GP1632», який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, - залишити там же.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя           ОСОБА_1