справа № 570/619/26
провадження № 2/570/1172/2026

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2026 року
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді     Кушнір Н.В.,
з участю секретаря судового засідання Полюхович М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ в порядку спрощенного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УНІВЕРСАЛ БАНК" про зміну кредитного договору,

у с т а н о в и в:

покликаючись порушення його прав як споживача, позивач у поданій через систему "Електронний суд" 10 лютого 2026 року позовній заяві просить
1) визнати відсутність у відповідача права нараховувати та/або стягувати (списувати) з Позивача платежі санкційного характеру, пов`язані з простроченням виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, у період з 01.10.2025 по дату останнього списання 01.02.2026, зокрема:
- штрафи (у т.ч. 50 грн / 100 грн);
- підвищені (“подвійні”) проценти/нарахування, що випливають із застосування ставки 6,2%/місяць, яка застосовується виключно у разі прострочення;
- плату/відсотки за перевищення кредитного ліміту (“Сума перевищення”) у частині, в якій вони застосовані як наслідок прострочення (похідний санкційний режим);
- інші платежі, що застосовуються виключно у зв`язку з простроченням та мають штрафний характер (у т.ч. конструкції, передбачені тарифами: 100 грн + 6,2%, “відповідальність 74,4% річних”, “претензійний штраф 500 грн + 5%”);
2) визнати неправомірними (незаконними) дії Відповідача щодо нарахування та/ або списання з Позивача зазначених у п. 1 санкційних платежів за період з 01.10.2025 по дату останнього списання 01.02.2026;
3) зобов`язати Відповідача здійснити перерахунок заборгованості Позивача за кредитним договором, виключивши зі складу боргу всі санкційні нарахування/ списання, пов`язані з простроченням (у т.ч. похідний режим “Суми перевищення”), на загальну суму 14 028,33 грн, а саме: штрафи; підвищену (“подвійну”) частину процентів/нарахувань; плату/відсотки за “Суму перевищення” у санкційній частині;
4) зобов`язати Відповідача зарахувати суми, які були незаконно списані/ нараховані як санкційні платежі (після виконання перерахунку), у рахунок погашення основної суми кредитної заборгованості Позивача;
5) встановити, що у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення/скасування Відповідач не має права застосовувати до Позивача будь-які платежі, що є формою відповідальності за прострочення (штрафи, пеню, претензійний штраф, підвищені проценти/нарахування, "відповідальність 74,4% річних" та інші санкційні платежі), відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України;
6) визнати несправедливими умовами договору приєднання положення Умов/ Правил Банку, що передбачають “мовчазну згоду за 2 дні” та/або можливість розірвання договору лише після повного погашення заборгованості, як такі, що створюють істотний дисбаланс прав та обов`язків сторін на шкоду споживачу, та встановити, що ці умови не підлягають застосуванню до позивача (у порядку ст. 634 ЦК України); 
звільнити позивача від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідач у поданих до суду через систему «Електронний суд» запереченнях позовні вимоги не визнав, вважає їх необгрунтованими та безпідставними. Стверджує, що відповідачем були дотримані всі передбачені законодавством вимоги для укладення договорів, погоджені істотні умови, а тому правомірний правочин є обов`язковим до виконання його сторонами. Вважає, що позивач звернувся до суду з позовом з метою ухилення від виконання договірних зобов`язань перед АТ «Універсал Банк», при цьому навіть не заявляючи вимоги про недійсність укладеного договору. Звертає увагу суду, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту, що є самостійною відмовою у позові.

Всі учасники справи відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з"явилися.
Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, зважаючи на те, що їх з"явлення не визнане обов`язковим, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд встановив такі обставини.
08 червня 2020 року ОСОБА_1 підписав з Акціонерним товариством «Універсал Банк» Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, в якій просив відкрити йому поточний рахунок у гривні рахунок НОМЕР_1 (до якого емітовано кредитну картку НОМЕР_2 ) та встановити кредитний ліміт, погодившись, що вказана анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.
Відповідно до п. 2.1. розділу І Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи MasterCard/Visa, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України.
Згідно з п.п. 2.1., 2.4., 2.5. розділу ІІ Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, для надання послуг Банк видає Клієнту картку. Підписанням Анкети-заяви клієнт і банк укладають Договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення договору є дата підписання клієнтом Анкети-заяви та отримання картки. Платіжна карта передається клієнту не активованою. Платіжна картка активується банком: при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону, або при активації клієнтом віртуальної картки в мобільному додатку. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код. ПІН-код є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки.
В подальшому, 13.08.2025 позивач власноруч (електроним підписом) підписав нову Заяву про приєднання до Кредитного договору Чорна картка monobank №26200361004517 від 13.08.2025. Підписуючи цю заяву ОСОБА_1 на підставі особистого волевиявлення просив відкрити поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» у гривні на його ім`я, електронним платіжним засобом якого буде платіжна картка Чорна картка monobank, та укласти з ним новий Кредитний договір та встановити за Рахунком Ліміт до використання до 500 000,00 грн. в межах Кредитного ліміту (в залежності від суми, погодженої Банком та відображеної у мобільному застосунку). Цей Кредитний договір укладений в доповнення до Договору про надання банківських послуг «Monobank», укладеного між позивачем та Банком, та є його невід`ємною частиною.
Згідно з п.13 вищевказаної заяви, ОСОБА_1 просив припинити Договір про надання банківських послуг «Monobank», укладений між ним та банком 09 червня 2020 року, що відповідно до ст.628 Цивільного кодексу України є змішаним договором, в частині дії кредитного договору, за умовами якого йому було встановлено кредитний ліміт/міг бути встановлений кредитний ліміт за поточним рахунком № НОМЕР_3 через 90 календарних днів з дня підписання цієї Заяви. Крім того, просив закрити поточний рахунок № НОМЕР_3 через 90 календарних днів з дня підписання цієї Заяви та цим доручає Банку здійснити всі необхідні для цього завершальні операції.
П.5.2. розділу ІІ Умов і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank (далі Умов) встановлено, що Ліміт до використання встановлюється на здійснення будь-яких споживчих витрат Клієнта (на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника). Витрати це будь-які операції за поточним рахунком Основної картки Клієнта, здійснені за рахунок встановленого Банком Ліміту до використання шляхом: - переказу коштів з поточного рахунку Основної картки Клієнта з метою оплати вартості товарів (робіт, послуг), в тому числі сплати Заборгованості перед Банком; - перерахування коштів з поточного рахунку Основної картки на інші рахунки (власні рахунки та рахунки третіх осіб); - отримання коштів у готівковій формі з поточного рахунку Основної картки; - здійснення інших операцій, передбачених законодавством та Договором. Клієнт шляхом здійснення витрат, підтверджує факт згоди з встановленням Ліміту до використання.

Суд дійшов таких висновків
Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. 
Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. 
Розглядаючи справу, суд визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідив подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. 

Відповідно до ч.3 ст.42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Відповідно до п.7 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) договором є усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція.
Щодо укладення договору
Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За правилами ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, відповідно до якої: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В жовтні 2017 року АТ "Універсал Банк" запустив новий проект MONOBANK, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки монобанк. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках монобанк за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту MONOBANK є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. В даній Анкеті-заяві зазначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Підписавши Анкету-заяву позивач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Крім того, в п.6 Анкети-заяви зазначено: "Засвідчую генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися мною для вчинення правочинів та платіжних операцій. Я визнаю, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису". 
Відтак після підписання анкети - заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти позивачу, а у позивача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, згідно Тарифів та повернути кредит. Сторони приступили до виконання своїх зобов`язань. Законодавство України передбачає, що оформлення кредиту онлайн використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. 
У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 Верховний Суд у складі колегії суд першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згод обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правові наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційно цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон чи іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою з допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджене належними та допустимими доказами.

Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. 
Укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону, оскільки під час укладення договору сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, визначені у ньому умови кредитування сторонами погоджені та підписані, договір виконувався позичальником і свідчить про добровільне волевиявлення сторін і про погодження ними усіх умов договору. 

Звертаючись до суду з даною позовною заявою позивач зазначив, що, укладаючи спірний кредитний договір у вигляді Заяви про приєднання до Кредитного договору Чорна картка monobank №26200361004517 від 13.08.2025 року, перебував у помилці щодо його правової природи та наслідків, а саме не усвідомлював, що вчиняє правочин на зміну умов кредитного договору та виникнення нових зобов`язань.
Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом
У п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. роз`яснено, що відповідно до ст.229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст.229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.
Посилання позивача на ст.229 ЦК України щодо вчинення правочину під впливом помилки, суд не приймає до уваги, оскільки позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на момент укладення договору він помилився щодо обставин, які мають істотне значення для правочину.
При цьому сам по собі факт незгоди позивача з умовами укладеного 13 серпня 2025 року договору або невигідність таких умов після його укладення не свідчить про наявність помилки в розумінні ст.229 ЦК України.
Підписанням Заяви про приєднання до Кредитного договору Чорна картка monobank №26200361004517 від 13.08.2025 позивач підтвердив, що діє на підставі особистого волевиявлення, а також підтвердив факт ознайомлення з умовами обслуговування Рахунку та Тарифами, що передбачені договором.

Також, у п.11 Заяви про приєднання до Кредитного договору Чорна картка monobank №26200361004517 від 13.08.2025 року позивач погодився з тим, що ця Заява разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту становить Кредитний договір. Також підтверджує отримання примірника Кредитного договору в Мобільному застосунку monobank, своє ознайомлення та згоду з умовами Кредитного договору та Договору про надання банківських послуг «Monobank», згідно з якими буде здіийснюватись відкриття та обслуговування Рахунку, отримання споживчого кредиту тощо. Підтверджує укладання Кредитного договору та зобов`язується виконувати його умови. Кредитний договір діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Кредитним договором.
Крім того, як вбачається з п.12 Заяви про приєднання до Кредитного договору Чорна картка monobank №26200361004517 від 13.08.2025 ОСОБА_1 підтверджує, що інформація про заплановану до отримання Клієнтом фінансову послугу, вартість цієї послуги та інша інформація передбачена до надання, в т.ч. Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про платіжні послуги» надана йому шляхом її розміщення у Кредитному договорі та на офіціийному сайті Банку.
Разом з тим, підписуючи 13 серпня 2025 року заяву про приєднання до Кредитного договору Чорна Картка monobank №26200361004517 позивач ОСОБА_1 просив припинити Договір про надання банківських послуг «Monobank», укладений між ним та банком 09 червня 2020 року, що відповідно до ст.628 Цивільного кодексу України є змішаним договором, в частині дії кредитного договору, за умовами якого йому було встановлено кредитний ліміт/міг бути встановлений кредитний ліміт за поточним рахунком № НОМЕР_3 через 90 календарних днів з дня підписання цієї Заяви. Крім того, просив закрити поточний рахунок № НОМЕР_3 через 90 календарних днів з дня підписання цієї Заяви та цим доручає Банку здійснити всі необхідні для цього завершальні операції (п. 13).
Таким чином, умови укладеного 13 серпня 2025 року між позивачем та АТ «Універсал Банк» договору чітко встановлювали його правову природу, зміст погоджених умов та крім того домовленість про припинення попереднього кредитного договору, що свідчить про те, що Позивач на момент укладення договору не міг помилятися щодо обставин, які мають істотне значення для правочину, оскільки вони чітко прописані у договорі та є однозначними, зрозумілими та визначеними для кожної із сторін.
Матеріали справи свідчать про те, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши кредитні кошти відповідачу. З виписки про рух коштів по картці від 04.02.2026 вбачається, що позивач розпочав користуватися кредитними коштами з часу укладення договору, здійснюючи покупки та інші платежі, однак кредит вчасно не погашав.
Суд звертає увагу, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві. Зі змісту Кредитного договору вбачається, що жодної з перелічених умов, які законом визнаються несправедливими, до договору внесене не було. Не містить він і будь-яких інших несправедливих умов.
Жодних застережень або зауважень з боку відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору під час його підписання, у позивача не було, крім того, у випадку неповного розуміння умов Кредитного договору у позивача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою він не скористався.
Отже, укладений кредитний договір від 13.08.2025 був підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Під час укладення договору не були порушення норми Закону України «Про захист прав споживачів».

Щодо вимог позивача ОСОБА_1 про визнання дій АТ «Універсал Банк» неправомірними та встановлення відсутності у відповідача права нараховувати та/або стягувати з позивача платежі, пов`язані з простроченням виконання грошового зобов`язання за кредитним договором від 13.08.2025, то суд звертає увагу, що згідно з п. 5.3. розділу ІІ Умов сторони домовилися, що Банк має право на власний розсуд переглядати розмір Ліміту до використання в межах суми Кредитного ліміту. Інформація щодо зміни Ліміту до використання (новий розмір ліміту та строки уведення у дію) зазначаються Клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону Клієнта та/або у Мобільному застосунку.
П.5.4. розділу ІІ Умов визначено, що сума Кредитного ліміту, яка перевищує розмір Ліміту до використання (далі - Сума перевищення) може встановлюватись Банком на власний розсуд у випадках, передбачених Договором. Сума перевищення може бути використана Клієнтом виключно з метою здійснення наступних операцій:
- переказ коштів з поточного рахунку Основної картки Клієнта з метою погашення Заборгованості перед Банком;
- переказ коштів з поточного рахунку Основної картки Клієнта з метою оплати вартості товарів (робіт, послуг) за оффлайновими транзакціями (платіжні операції, за якими підтвердження надається з боку МПС Visa або MasterCard).
В такому разі в Мобільному застосунку Клієнта буде зазначено загальну суму використаного Кредитного ліміту, що перевищує суму використаного Ліміту до використання. На суму перевищення Банк нараховує відсотки (після завершення Пільгового періоду). Розрахунок відсотків відбувається щоденно, за кожен календарний день використання суми перевищення з розрахунку 365/366 календарних днів у році за відсотковими ставками згідно з Тарифами.
Згідно з Тарифами відсоткова ставка на суму перевищення складає 3,1 % на місяць за умови, що розмір Суми перевищення станом на останній календарний день звітного місяця менше 1 000,00 грн. та у Клієнта відсутня прострочена Заборгованість за Договором (нараховується на максимальну Суму перевищення на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний календарний день з моменту виникнення Суми перевищення). Відсоткова ставка у розмірі 6,2 % на місяць застосовується на Суму перевищення за умови, що: - розмір Суми перевищення станом на останній календарний день звітного місяця дорівнює або перевищує 1000,00 грн. та / або у Клієнта наявна прострочена Заборгованість за Договором (нараховується на максимальну Суму перевищення на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний календарний день з моменту виникнення Суми перевищення).
П.5.11 розділу ІІ Умов визначено зобов`язання клієнта щомісяця сплачувати Щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в Мобільному застосунку. При несплаті Щомісячного мінімального платежу Клієнт повинен сплатити штраф за несплату Щомісячного мінімального платежу згідно з Тарифами. Банк розглядає будь-який надісланий платіж Клієнта як визнання Клієнтом даного штрафу в розмірі платежу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначеного Тарифами.
П.5.15 розділу ІІ Умов передбачено, що за порушення строків сплати Щомісячного мінімального платежу Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі збільшеної відсоткової ставки, зазначеної в Тарифах, що діє на дату нарахування відсотків. Відсотки в розмірі збільшеної відсоткової ставки, замість базового розміру процентної ставки, зазначеного в Тарифах, нараховуються від суми загальної Заборгованості з моменту виникнення Заборгованості під час дії Пільгового періоду за карткою, внаслідок не внесення Щомісячного мінімального платежу в повному обсязі, або за кожен календарний день поточного календарного місяця, в якому Клієнт своєчасно не вніс Щомісячний мінімальний платіж за звітний місяць після закінчення дії Пільгового періоду за карткою. При цьому Сторони усвідомлюють та підтверджують, що таке збільшення розміру процентної ставки не є зміною умов цього Договору та/або зміною процентної ставки за Договором, що здійснюється Банком в односторонньому порядку, і відповідно внесення змін до Договору не потребується. У разі усунення Клієнтом вищезазначених порушень процентна ставка за користування Кредитом встановлюється у розмірі базової процентної ставки, зазначеної в Тарифах.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, вимога про визнання відсутнім права у відповідача нараховувати та/або стягувати з позивача платежі не призводить до відновлення порушеного права позивача, оскільки кошти вже списані. Однак, у разі незгоди зі списанням коштів, належним та ефективним способом захисту є вимога про стягнення безпідставно набутих коштів (ст.1212 ЦК) або визнання дій банку щодо списання неправомірними.

Крім цього, позивач належними та допустимими доказами не довів несправедливість умов договору в частині приєднання положення Умов/ Правил Банку, що передбачають “мовчазну згоду за 2 дні” та/або можливість розірвання договору лише після повного погашення заборгованості, оскільки такі умови договору не суперечили чинному на час виникнення спірних правовідносин законодавству, не породжували дисбалансу у договірних правовідносинах сторін на шкоду позивача, як споживача послуг. При цьому позивач з цими умовами повністю погодився, підписавши кредитний договір без застережень, отримав кредитні кошти та користувався ними.
Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, в тому числі і щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, “мовчазної згоди за 2 дні” та/або можливості розірвання договору лише після повного погашення заборгованості. Укладений між сторонами правочин або його окремі положення недійсними не визнано, отже умови кредитного договору, є обов`язковими для виконання позичальником. Нарахування відсотків у розмірі збільшеної відсоткової ставки за користування кредитними коштами не є відповідальністю особи за порушення виконання зобов`язань, оскільки таке нарахування обумовлено умовами укладених ОСОБА_1 договорів і не являється штрафними санкціями за невиконання зобов`язань.
За будь-яке користування кредитними коштами передбачена сплата процентів, які обумовлено в договорі та які відповідач, підписуючи його, добровільно погодився сплатити.
Позивачем не довів належними та допустимими доказами, що дії відповідача, щодо нарахування та/ або списання з Позивача зазначених у п.1 санкційних платежів за період з 01.10.2025 по дату останнього списання 01.02.2026 є неправомірними.
Відповідно позовні вимоги №3 і 4 є похідними, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо п.5 позовних вимог.
Суд звертає увагу, що п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України вже встановлено прямий імперативний (обов`язковий) мораторій на нарахування штрафів, пені та застосування відповідальності за ст.625 ЦК України на період воєнного стану та 30 днів після нього. ЦК України передбачає пряме звільнення від такої відповідальності за фактом, тому ухвалення окремого судового рішення, яке дублює закон, не є ефективним способом захисту порушеного права
Відповідно до ст.16 ЦК України, суд захищає лише порушене, невизнане або оспорюване право. Оскільки АТ "Універсал Банк" ще не подавав позов про стягнення цих платежів у період воєнного стану, то право позивача не порушене. Заявлення позову «на випадок можливого порушення в майбутньому» не відповідає цивільному процесуальному законодавству.
Враховуючи викладене, у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити повністю, оскільки обраний спосіб захисту (встановлення обмеження) не призводить до реального відновлення чи захисту прав позивача, а заявлені вимоги суперечать ст.16 ЦК України.

Відповідно до статей 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі №420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорія стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника вимога цього заявника заслуговує довіри».
Достовірність як змістова характеристика доказу свідчить про можливість на підставі такого доказу встановити дійсні обставини справи.
Допустимість доказів характеризується як дотриманням порядку збирання, подання та дослідження таких доказів, так і обов`язковістю підтвердження певних обставин справи визначеними законом засобами доказування.
Встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише після того, як дослідить його в судовому засіданні. Недопустимість доказу не є очевидною, сторони вправі висловлювати суду свої міркування щодо допустимості чи недопустимості конкретного доказу.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).
Суд бере до уваги, що дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями, що передбачено у пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийнятій 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії", заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити у задоволенні цивільного позову  ОСОБА_1  до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УНІВЕРСАЛ БАНК" про зміну кредитного договору. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошена лише вступна та резолютивна частина судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Акціонерне товариство "Універсал Банк", код ЄДРПОУ 21133352, місцезнаходження: вул.Оленівська,23, м.Київ.

Повне судове рішення виготовлене 08 липня 2026 року.

Суддя          Кушнір Н.В.