Справа № 444/177/26 Головуючий у 1 інстанції: Олещук М.М. 
Провадження № 33/811/1162/26 Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., з участю захисника Козакевича Р.В., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Козакевича Р.В. на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 17 червня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 17.06.2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 гривні.
Згідно постанови суду  ОСОБА_1 17.01.2026 року о 22 год. 30 хв. в м.Рава-Руська, по вул.1-го Грудня , 5, Львівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «Ford S-Max» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» і становить 0,65 проміле алкоголю, чим своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9а ПДР України.
Захисник Козакевич Р.В. в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся неповно та необ`єктивно, вважає постанову суду незаконною та необґрунтовано, при цьому зазначає, що огляд ОСОБА_1 працівниками поліції на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушення вимог законодавства, оскільки ОСОБА_1 висловив незгоду з результатом огляду проведеного на місці зупинки транспортного засобу, виявив бажання прослідувати до медичного закладу, однак працівники поліції переконали, що немає необхідності в повторному огляді, при цьому в ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння і такі працівниками поліції не встановлювалися.
Розглянувши матеріали справи №444/177/26, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно з абз.2 п.5, п.6, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
На переконання апеляційного суду судом першої інстанції належним чином не досліджено доказів наявних в матеріалах справи, таким надано неправильну та необґрунтовану оцінку.
Як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суд першої інстанції покликався у судовому рішенні на протокол, акт огляду, результат прилад «Драгер», направлення до медичного закладу та відеозапис події.
Однак, суд першої інстанції не дав оцінки наведеним доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності для прийняття рішення про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення.
Як вбачається з відеозаписів події від 17.01.2026 (01028_00102820260117230050_0012A.MP4, 01028_00102820260117225510_0011A.MP4) працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, при цьому сам прилад Драгер працівник поліції віднайшла в дверці службового автомобіля, тобто сам прилад не перебував в спеціальному жорсткому кейсі для його перенесення, зберігання та захисту від вібрацій, що вимагається інструкцією з його експлуатації. ОСОБА_1 проходить огляд (під час встановлення результатів огляду працівник поліції зазначає, що прилад Драгер розряджається та видав характерний сигнал), за результатами якого встановлено, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат 0,65 проміле. Після чого ОСОБА_1 одразу висловив незгоду з пройденим результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу та висловив бажання прослідувати до медичного закладу (а.с.6).
Однак, в подальшому працівник поліції неодноразово запитуючи ОСОБА_1 чи їде він до медичного закладу, зазначає, що прилад Драгер, який використаний ними є сертифікований, підстав недовіряти його результатам огляду немає, та в медичному закладі огляд буде проведено з допомогою аналогічного спеціального технічного засобу і чи в цілому є доцільність їхати до медичного закладу, в ході цього діалогу ОСОБА_1 фактично і прийняв рішення не проходити повторний медичний огляді на стан сп`яніння в медичному закладі (а.с.6).
Крім цього, в матеріалах справи міститься роздруківка ймовірних результатів огляду ОСОБА_1 працівниками поліції, де містяться лише рукописні записи, однак на ній жодним чином не відображено яким саме технічним спеціальним засобом було проведеного огляд ОСОБА_1 (відсутня назва приладу, серійний номер, дата та час повірки самого приладу, дата та час проведення огляду, а також сам результат огляду), що у унеможливлювало як суду першої інстанції, так і апеляційному суду перевірити достовірність відображеної інформації в інших матеріалах справи (а.с.2). Також з долученого акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів також неможливо встановити жодних даних про технічний прилад, з допомого якого було проведено огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 , лише зазначено, що огляд проведено з допомогою алкотестера Драгер 68 (а.с.4), а тому зазначені документи не можуть бути належним та допустимими доказами в цій справі та необґрунтовано покладені в основу оскаржуваного рішення суду першої інстанції. 
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, передбачає обов`язкову суб`єктивну сторону у формі прямого умислу, тобто у даному випадку суду необхідно встановлювати чи мало місце добровільне волевиявлення водія про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі.
Таким чином поліцейський всупереч положенням ст.266 КУпАП, п.7 Розділу І Інструкції, п.6, п.8 Порядку в подальшому по суті не доставив ОСОБА_1 для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, при цьому апеляційний суд враховуючи обставини події, зокрема результат пройденого огляду 0.65 проміле, вважає, що за цих обставин працівник поліції зобов`язаний був забезпечити проведення повторного огляду ОСОБА_1 в медичному закладі для його підтвердження чи спростування, а також усунення будь-яких сумнівів в його достовірності, про що було висловлено ОСОБА_1 працівникам поліції.
Таким чином протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений за результатами огляду водія на стан сп`яніння, проведеного з порушенням встановленого порядку, а тому і протокол про адміністративне правопорушення, і результати огляду на стан сп`яніння з використанням приладу «Драгер» критерію допустимості доказів не відповідають і не можуть бути покладені в основу судового рішення про визнання особи винуватою у вчиненні правопорушення.
Отже, поліцейськими при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не було дотримано вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку щодо необхідності проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я у разі незгоди водія з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів з подальшим складанням протоколу про адміністративне правопорушення.
Оскільки огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, він вважається недійсним.
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Козакевича Р.В. задоволити.
Постанову Жовківського районного суду Львівської області від 17 червня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі №444/177/26 відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Березюк О.Г.