Справа № 953/6023/26
н/п 2-а/953/123/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 липня 2026 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді – Демченко С.В.,
секретар судового засідання – Тюльпа Я.Д.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
третя особа – старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Хільченко Анна Андріївна,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа – старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
УСТАНОВИВ:
12 травня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративною позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа – старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якій просить скасувати постанову серії R435930 від 20 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210 КУпАП, а провадження по справі закрити.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06 травня 2026 року ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно нього складено постанову R435930 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він не став на військовий облік за місцем перебування як ВПО. Позивач вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, не отримував протоколу про адміністративне правопорушення, а також не отримував жодних повісток чи інших повідомлень щодо необхідності прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. На думку позивача, під час притягнення його до адміністративної відповідальності було порушено його право на участь у розгляді справи, надання пояснень та заперечень, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2026 року адміністративну позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали. У встановлений законом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01 червня 2026 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.
19 червня 2026 року до суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначено, що ОСОБА_1 порушив правила військового обліку - не виконав обов`язок щодо постановки на військовий облік за новим місцем проживання, у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 210 КУпАП. За таких обставин постанова у справі про адміністративне правопорушення, винесена стосовно позивача, є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.
Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що 12 листопада 2025 року його було взято на облік як внутрішньо переміщену особу за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою він мешкає до цього часу. Позивач зазначив, що у період з 12 листопада 2025 року по 21 лютого 2026 року перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . У цей період він пройшов військово-лікарську комісію та отримав висновок про придатність до військової служби. 21 лютого 2026 року його зупинили працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого за їх вимогою він повторно пройшов військово-лікарську комісію. Однак у зв`язку з наявністю у нього судимості його відпустили. 18 березня 2026 року його повторно зупинили працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомили, що він перебуває у розшуку. Після цього працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 видали йому повістку про необхідність прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Позивач зазначив, що на виконання отриманих викликів він прибував до територіального центру комплектування та соціальної підтримки 02, 16 квітня та 15 травня 2026 року. Надалі працівники територіального центру комплектування та соціальної підтримки повідомили йому, що додатково прибувати не потрібно, а у разі необхідності його буде повідомлено про подальшу явку.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив проводити судове засідання за відсутності представника відповідача.
Третя особа - старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Хільченко А.А. у судове засідання не з`явилася про час дату та місце судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилались сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що 20 березня 2026 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення № R435930 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, та на нього накладений штраф у розмір 17 000 грн.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, за результатами з`ясування обставин справи встановлено, що ОСОБА_1 не став на військовий облік за місцем перебування як ВПО (ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»), чим допустив порушення правил військового обліку. 
Постанова не містить посилання на докази вчинення адміністративного правопорушення, пояснення свідків, акт, фото- чи відеозапис, на підставі яких суб`єктом владних повноважень було прийнято рішення у формі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 3 ст. 210 КУпАП. 
З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
До матеріалів справи долучений Витяг з Резерв+, з якого вбачається, дані уточнено вчасно, місцем проживання ОСОБА_1 вказана адреса: АДРЕСА_1 .
З довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6327-5003875506 від 12 листопада 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 .
Приписами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.
Як встановлено ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Положеннями ст. 235 КУпАП України встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Частиною 3 ст.210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Положеннями абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Положеннями ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік.
У разі декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки на підставі відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі, надісланих органами реєстрації через Єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ України до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
З наданих стороною позивача доказів вбачається, що позивач значиться зареєстрованим як ВПО з 12 листопада 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відомостями з Резерв +. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
До матеріалів справи позивач надав повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_7 у період часу з листопада 2025 року по травень 2026 року, які він отримував та за якими кожного разу прибував. 
Суд встановив, що у зазначених повістках адресою місця мешкання позивача зазначено, у тому числі адресу - АДРЕСА_1 , що відповідає відомостями, зазначеним у Резерв+. 
Враховуючи викладене, в матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
З огляду на викладене, суд вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 не доведено наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Відповідно до статті 139 КАС України у зв`язку із задоволенням позову суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат по сплаті судового збору у сумі 665,60 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 72-78, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа – старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № R435930 від 20 березня 2026 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для  ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач – ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .
третя особа – старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Хільченко Анна Андріївна, місцезнаходження: м. Харків, вул. Куликівська, буд. 12
Повний текст рішення складений та підписаний 21 липня 2026 року.

Суддя С.В. Демченко