ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2026 року
м. Київ

справа № 175/167/24
провадження № 61-16612св25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Воробйової І. А., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:
позивач -ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр молодіжного будівництва», ОСОБА_2 ,
третя особа - Дніпровське регіональне управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр молодіжного будівництва», ОСОБА_2 , третя особа - Дніпровське регіональне управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву», про визнання майнових прав на квартиру та витребування із чужого незаконного володіння
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр молодіжного будівництва» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року у складі колегії суддів: Гапонова А. В., Никифоряка Л. П., Халаджи О. В., 
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог 
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним майнові права на квартиру АДРЕСА_1 ; 
витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 ;
стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр молодіжного будівництва» залишок суми оплати квартири в розмірі 23 004,00 грн згідно з договором від 10 серпня 2016 року № 43 МП, шляхом стягнення заявленої суми з позивача, яку позивач вніс на депозитний рахунок суду.

На обґрунтування заявлених вимог  ОСОБА_1 вказував про те, що до 10 серпня 2016 року він уклав з ТОВ «Центр молодіжного будівництва» як власником майнових прав на об`єкт будівництва договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно № 43МП. Предметом договору були майнові права на квартиру АДРЕСА_1 (третя черга будівництва).

Вартість майнових прав на квартиру становила 766 800,00 грн. 10 серпня 2016 року позивач сплатив безпосередньо в касу ТОВ «Центр молодіжного будівництва» 97 % загальної суми в розмірі 743 796,00 грн, що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордера від 10 серпня 2016 року № 05. 

05 грудня 2016 року між сторонами укладено акт приймання-передачі майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 . 23 травня 2018 року між ОСОБА_1 як покупцем майнових прав на нерухоме майно та Дніпропетровським регіональним управлінням Держмолодьжитла як основним замовником будівництва укладено акт звірки розрахунків, яким встановлено факт сплати позивачем за договором купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно № 43МП від 10 серпня 2016 року 743 796,00 грн із загальної суми 766 800,00 грн вартості квартири АДРЕСА_1 загальною площею 85,2 кв. м. Станом на 23 травня 2018 року залишок для сплати за договором становить 23 004,00 грн.

У вересні 2023 року позивачу стало відомо про введення будинку в експлуатацію та оформлення правовстановлювальних документів на квартири. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно він дізнався, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 17 березня 2021 року № 43МП, укладеного з ТОВ «Центр молодіжного будівництва».

Позивач позбавлений права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Дніпровський районний суд Дніпропетровської області рішенням від 19 вересня 2025 року в задоволенні позову відмовив.

Рішення суду першої інстанції мотивоване недоведеністю позовних вимог. 
З копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 10 серпня 2016 року не можна ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції з приймання готівкових коштів від ОСОБА_1 , а також визначити обсяг повноважень цієї особи на право прийняття цих коштів. 
Умовами договору купівлі-продажу майнових прав визначено, що оплата здійснюється у безготівковій формі через банківські установи шляхом перерахування коштів на рахунок продавця.
У виписках філії АТ «Ощадбанк» за серпень 2016 року не зазначено про надходження коштів від ОСОБА_1 в сумі 743 796,00 грн на рахунок ТОВ «Центр молодіжного будівництва».

Акт № 43 приймання-передачі майнових прав на квартиру від 05 грудня 2016 року не підтверджує передання позивачу майнових прав саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Короткий зміст постанови суду апеляційного суду
Дніпровський апеляційний суд постановою від 16 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кузяков О. В., задовольнив. 

Рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2025 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Визнав за ОСОБА_1 майнові права на квартиру АДРЕСА_1 . 
Витребував із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спірну квартиру.
Передав ТОВ «Центр молодіжного будівництва» 20 004,00 грн, які були на депозитному рахунку Територіального управління державної судової адміністрації у Дніпропетровській області, в рахунок повної оплати купівлі майнових прав на квартиру за договором купівлі-продажу майнових прав від 10 серпня 2016 року № 43 МП.
Вирішив питання щодо розподілу судових витрат. 

Постанова апеляційного суду мотивована доведеністю факту оплати позивачем майнових прав на спірну квартиру в сумі 743 796,00 грн.

ТОВ «Центр молодіжного будівництва» у 2021 році повторно продало майнові права на квартиру, які вже продало у 2016 році позивачу.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи 
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду, ТОВ «Центр молодіжного будівництва» просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження вказує те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц, від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 та постановах Верховного Суду від 11 січня 2022 року у справі № 927/738/19, від 05 березня 2019 року у справі № 910/1389/18, від 22 лютого 2022 року у справі № 924/658/20, від 12 червня 2020 року у справі № 169/506/17.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 

У разі оспорювання чи визнання за інвестором, який виконав умови договору інвестування, первісного права на новостворений об`єкт інвестування, введений в експлуатацію, ефективним способом захисту такого права є визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України. Однак таку правову підставу позивач не заявляв. 
У матеріалах справи немає достовірних і належних доказів прийняття колишнім директором ТОВ «Центр молодіжного будівництва» оплати від ОСОБА_1 за майнові права на спірну квартиру. 
Умовами договору передбачено, що продавець зобов`язаний надати покупцеві на його вимогу довідку про внесення ним поетапної оплати вартості майнових прав, а оплата здійснюється у безготівковій формі через банківські установи. 
В ТОВ «Центр молодіжного будівництва» немає каси, а в штатному розписі немає посади касира. 

Квитанція до прибуткового касового ордера про внесення коштів не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Розрахунок ОСОБА_1 готівкою в сумі 743 796,00 грн за один касовий день є порушенням встановленого ліміту готівкових розрахунків. 

Акт звірки розрахунків від 23 травня 2018 року не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій. 

В лютому 2026 року до Верховного Суду надійшов відзив Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», яка просила задовольнити касаційну скаргу. 

У матеріалах справи немає належних доказів на підтвердження здійснення позивачем оплати за майнові права на квартиру. Водночас у матеріалах справи є повідомлення про розірвання договору купівлі-продажу, оскільки немає підтвердження оплати. 

У лютому 2026 року до Верховного Суду надійшов відзив адвоката Кузякова О. В. як представника ОСОБА_1 , мотивований законністю й обґрунтованістю постанови апеляційного суду. 

У матеріалах справи є докази прийняття готівкової оплати за майнові права на спірну квартиру. Крім того, така форма оплати приймалась і від інших осіб. 
Пояснення ОСОБА_3 не відповідають дійсності. Належність підписів ОСОБА_3 на квитанції та акті під сумнів не ставилась, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи відповідачі не заявляли. 

Рух справи в суді касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2026 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

11 лютого 2026 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами 
12 серпня 2014 року між Дніпропетровським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (сторона 1) і ТОВ «Центр молодіжного будівництва» (сторона 2) укладено Договір про співпрацю. 

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 цього договору сторони домовились про спільні дії з реалізації проекту об`єкта будівництва, який розташований за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , (третя черга будівництва).

16 жовтня 2015 року сторони уклали додатковий договір № б/н до Договору про співпрацю від 12 серпня 2014 року.

Згідно з пунктом 1.3 сторона 1 доручає стороні 2 збудувати об`єкт на вказаній в п.1.2 цього договору земельній ділянці, для чого передає Стороні 2 всі функції передбачені чинним законодавством України, які віднесено до функцій замовника, для чого уповноважує її вчиняти від свого імені всі необхідні правочини, підписувати всі необхідні документи (в тому числі Декларацію про початок виконання будівельних робіт, декларацію про готовність Об`єкту до експлуатації, передачу Об`єкту експлуатуючій організації), розробляти та затверджувати проекти будівництва, проектно-кошторисну документацію та інші необхідні для здійснення будівництва Об`єкту документи, самостійно подавати заяви до відповідних органів влади, підприємств, установ, організацій, отримувати умови та обмеження будівництва, технічні умови (приєднання до мереж електропостачання, газопостачання, водопостачання, водовідведення Об`єкту тощо) та інші документи, укладати відповідні договори та вчиняти всі інші дії, необхідні для будівництва Об`єкту та виконання цього Договору, розпоряджатися квартирами та іншими приміщеннями в Об`єкті в процесі будівництва та відчужувати майнові права на житло (квартири), інші приміщення до завершення будівництва Об`єкту за погодженням із Стороною 1 , оформлювати за собою. чи за третіми особами (інвесторами будівництва Об`єкту) право власності на збудований Об`єкт (квартири, інші приміщенням в збудованому Об`єкті), з правом передачі в іпотеку майнових прав на нерухомість, що будується, з метою залучення коштів від фізичних та юридичних осіб, а також здійснювати всі інші дії та інші повноваження, які законом віднесені до функцій замовника та необхідні для виконання цього Договору, за виключенням вирішення питань щодо користування земельною ділянкою.

Згідно з пунктом 3.4 Додаткового договору б/н від 16 жовтня 2015 року Сторона 2 має право на свій розсуд розпоряджатися квартирами та іншими приміщеннями в Об`єкт в процесі будівництва та відчужувати майнові права на житло (квартири) та інші приміщення до завершення будівництва Об`єкта з повідомленням Сторони 1.

10 серпня 2016 року між ТОВ «Центр молодіжного будівництва» (продавець) і ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 43МП на квартиру АДРЕСА_1 (третя черга будівництва).

Згідно з пунктом 3.1.1 цього договору продавець зобов`язаний в термін до 31 березня 2017 року добудувати та здати в експлуатацію Об`єкт будівництва. 

Продавець зобов`язаний надавати покупцеві на його вимоги довідку про внесення ним поетапної оплати вартості майнових прав (пункт 3.1.2 договору).

Згідно з пунктом 3.3.1 договору покупець зобов`язаний дотримуватись термінів оплати вартості Предмета договору, визначених в розділі 4 цього договору та повністю сплатити вартість майнових прав на квартиру. Пунктом 3.3.2. передбачено, що покупець зобов`язаний прийняти за актом приймання-передачі майнових прав на Квартиру, згідно з розділом 2 цього Договору.

Відповідно до пункту 4.1 вартість майнових прав на квартиру становить 766 800,00 грн, виходячи з вартості майнових прав в перерахунку на 1 кв.м - 9 000,00 грн.

На виконання умов цього договору, покупець зобов`язаний 97% вартості майнових прав зазначеної у п. 4.1 цього договору, що становить 743 796,00 грн протягом 30 днів з дня підписання цього договору та 3 % вартості майнових прав, що становить 23 004,00 грн, протягом 5 банківських днів після отримання технічного паспорту на квартиру.

Покупець здійснює оплату: перший платіж до 12 серпня 2016 року, сума платежу 743 796,00 грн.

Оплата здійснюється у безготівковій формі через банківські установи шляхом перерахування коштів на рахунок продавця.

Після внесення повної вартості предмета договору у безготівковій формі продавець надає покупцю довідку про сплату вартості майнових прав на квартиру (пункт 4.4, 4.5 договору).

Згідно з додатком № 1 до Договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 10 серпня 2016 року №43МП. Сторони домовились про наступні характеристики квартири, майнові права на яку передаються Продавцем Покупцю: будівельна адреса: АДРЕСА_1 ; секція,черга, під`їзд - третя черга, номер квартири - 43, поверх - 3, кількість кімнат -3, проектна площа загальна - 85,2, житлова - 50,1 кв.м.
Відповідно до квитанції до приходного касового ордера від 10 серпня 2016 року № 05 ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 10 серпня 2016 року № 43МП вніс, а ТОВ «ЦМБ» прийняло в касу 743 796, 00 грн.

05 грудня 2016 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Центр молодіжного будівництва» підписано акт прийому-передачі майнових прав на квартиру, на АДРЕСА_6 , 3-ї черги будівництва, с. Дослідне.

Відповідно до акта звірки розрахунків від 23 травня 2018 року ОСОБА_1 10 серпня 2016 року вніс 743 796,00 грн, залишок для сплати складає 23 004,00 грн.

Як вбачається з виписок філії АТ «Ощадбанк» за серпень 2016 року грошові кошти від ОСОБА_1 в сумі 743 796,00 грн на рахунок ТОВ «Центр молодіжного будівництва» не надходили.

Відповідно до Реєстру претендентів на нерухоме майно № 27/07/20 від 27 липня 2020 року, складеного відповідно до вимог пункту 3.4 Додаткового договору б/н від 16 жовтня 2015 року до Договору про співпрацю від 12 серпня 2014 ТОВ «Центр молодіжного будівництва» повідомило Дніпропетровське регіональне управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» перелік претендентів на нерухоме майно багатоповерхового житлового будинку на адресою: АДРЕСА_1 (будівельна адреса0 (3-тя черга будівництва), в якому претендент на квартиру АДРЕСА_1 , який оплатив майнові права на квартиру за Договором № 43П від 10 серпня 2016 року, відсутній.

З витягу з Державного реєстру речових прав відомо, що ТОВ «Центр молодіжного будівництва» 17 березня 2021 року уклало договір купівлі-продажу майнових прав № 43 МП з ОСОБА_2 , за яким на підставі цього договору зареєстровано право власності на об`єкт закінченого будівництва, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

У нотаріально посвідчених письмових поясненнях від 23 грудня 2024 року ОСОБА_3 зазначив: «Я, ОСОБА_3 , дійсним повідомляю, що, перебуваючи на посаді директора ТОВ «Центр молодіжного будівництва», готівкові грошові кошти від громадянина ОСОБА_1 за майнові права на квартиру, яка будувалась на АДРЕСА_1 (третя черга будівництва) в Дніпровському районі Дніпропетровської області не приймав. Акти приймання-передачі майнових прав на квартиру з цим громадянином не підписував.

Станом на день передачі Дніпропетровському регіональному управлінню державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» реєстру претендентів на нерухоме майно житлового будинку АДРЕСА_1 від 27 липня 2020 року претенденти на квартиру АДРЕСА_1 у вказаному будинку, які б сплатили вартість майнових прав, були відсутні.

Я, ОСОБА_3 , зі статтею 63 Конституції України ознайомлений, зміст статей 383, 384 КК України роз`яснений.».

Позиція Верховного Суду 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правовідносини сторін договору про фінансування будівництва регулюються законами України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та «Про інвестиційну діяльність».

Інвестор має право володіти, користуватися, розпоряджатися об`єктом і результатом інвестицій (об`єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, а також майнові права). Інвестор має право на придбання необхідного йому майна у громадян і юридичних осіб безпосередньо або через посередників за цінами і на умовах, що визначаються за домовленістю сторін, якщо це не суперечить законодавству України, без обмеження за обсягом і номенклатурою (частина перша статті 4, частини п`ята та шоста статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність»).

У статті 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначено, що об`єкт інвестування - це квартира або приміщення соціально-побутового призначення (вбудовані в житлові будинки або окремо розташовані нежитлові приміщення, гаражний бокс, машиномісце тощо) в об`єкті будівництва, яке після завершення будівництва стає окремим майном.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 зроблено висновок, що нормами законодавства встановлено первинний спосіб набуття права власності на річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлено право власності інших осіб. Саме інвестор як особа, за кошти якої на підставі договору був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийнято в експлуатацію у встановленому порядку. В іншому випадку інвестор не зможе визнати право власності на квартиру до введення будинку в експлуатацію. Згідно із частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Отже, інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою.

Укладаючи договір купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно, покупець отримує речове право, яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно в майбутньому.

Захист прав на новостворене майно, прийняте в експлуатацію, у разі невизнання відповідачем прав позивача на спірне майно здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист здійснюється на загальних засадах цивільного законодавства.

Частина перша статті 388 ЦК України містить перелік підстав, за яких власник майна має право витребувати своє майно, зокрема якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (підпункт 3 зазначеної статті).

Якщо майно було набуте безпідставно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України).

Оскільки після виконання умов інвестиційного договору інвестор набуває майнові права на об`єкт інвестування, які після завершення будівництва об`єкта нерухомості та прийняття його до експлуатації трансформуються у право власності інвестора на проінвестований об`єкт з необхідністю державної реєстрації інвестором такого права за собою, то забудовник не має права відчужувати об`єкт інвестування на користь будь-якої іншої особи.

Таким чином, інвестор наділений правом вимагати повернення належного йому об`єкта інвестування від будь-якої іншої особи.

Ключовим питанням при вирішенні цього спору є встановлення обставин не тільки укладення, а й безпосереднього виконання позивачем та відповідачем спірного договору про цільовий внесок у діяльність, зокрема, оплата позивачем вартості об`єкта нерухомості, на підставі чого інвестор набуває майнові права на об`єкт інвестування та право власності на збудоване нерухому майно.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21), постановах Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 761/22446/20 від 10 грудня 2025 року, справа № 569/22948/19

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. 

У частинах першій - третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 

У цій справі встановлено, що 10 серпня 2016 року між ТОВ «Центр молодіжного будівництва» (продавець) і ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 43МП на квартиру АДРЕСА_1 ). Вартість майнових прав становить 766 800,00 грн. Умовами договору встановлено обов`язок покупця сплатити 97 % (743 796,00 грн) вартості майнових прав на квартиру протягом 30 днів з моменту укладення договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказував, що він сплатив кошти за майнові права на квартиру відповідно до умов договору. 
В матеріалах справи є копія квитанції до прибуткового касового ордера про оплату ОСОБА_1 743 796,00 грн на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 10 серпня 2016 року № 043МП.

У цій справі апеляційний суд встановив, що колишній директор ТОВ «Центр молодіжного будівництва» ОСОБА_3 прийняв у позивача оплату за майнові права на квартиру у визначеному розмірі.

Встановивши, що ОСОБА_1 вніс до каси ТОВ «Центр молодіжного будівництва» визначену договором суму оплати за майнові права на квартиру в розмірі 743 796 грн, сторони підписали акт приймання-передачі майнових прав на спірну квартиру, а також проведено звірку розрахунків, за результатами якої підтверджено сплату ОСОБА_1 коштів за майнові права, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність здійснення позивачем оплати та визнання за позивачем майнових прав на спірну квартиру.

Оскільки відповідач у 2021 році повторно продав майнові права на квартиру іншій особі, які вже у 2016 році продав позивачу, правильним є висновок апеляційного суду про витребування спірного майна на користь позивача. 

Доводи касаційної скарги щодо безготівкової оплати майнових прав, що встановлено умовами договору, перевищення ліміту внесення готівкових коштіввисновків апеляційного суду не спростовують. 

Видача підприємством квитанції до прибуткового касового ордера створює презумпцію внесення коштів, спростувати яку має саме отримувач. Крім того, порушення процедури внесення коштів, тобто порушення посадовими особами касової дисципліни, зокрема перевищення ліміту готівкових розрахунків, може мати наслідком настання юридичної відповідальності для останніх, однак не спростовує факту внесення коштів. 

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 червня 2026 року у справі № 344/13846/24 (провадження № 61-3633св26). 

Аргументи касаційної скарги про те, що ОСОБА_3 не отримував коштів від позивача на увагу не заслуговують. Належним доказом, який би міг засвідчити належність підпису особи на письмових документах, є саме висновок почеркознавчої експертизи (такий висновок наведено у постановах Верховного Суду: від 18 січня 2023 року у справі № 601/2139/21, від 24 травня 2023 року у справі № 567/792/22, від 19 червня 2023 року у справі № 601/1965/21, від 21 червня 2023 року у справі № 567/874/22).
Однак відповідач не звертався із клопотанням про проведення судової почеркознавчої експертизи щодо належності підпису на прибутковому касовому ордері ОСОБА_3 , як і не подав до суду висновку експерта, складеного на його замовлення.

Суд також відхиляє доводи касаційної скарги про те, що позивач не обґрунтовував позовні вимоги статтею 392 ЦК України, що є підставою для відмови у позові, оскільки позивачем заявлені належні вимоги у спірних правовідносин, що відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 23 липня 2026 року у справі № 727/6125/23.

Доводів щодо порушення права ОСОБА_2 касаційна скарга не містить і рішення апеляційного суду ним не оскаржено, в той час як суд діє в межах доводів та вимог касаційної скарги (частина перша статті 400 ЦК України).

У цій справі спірна квартира, майнові права на яку набув позивач за інвестиційним договором, перейшла у власність до третьої особи, яка зареєструвала право володіння нерухомістю, тому в цьому випадку ефективним способом захисту буде саме витребування спірного з урахуванням положень статті 388 ЦК України, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 та постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2026 року у справі № 359/9448/19.

Вирішуючи спір, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно і всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. 

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, а зводяться до незгоди заявника з ухваленим у справі судовим рішенням та необхідності переоцінки доказів у справі. 

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і згідно з вимогами процесуального закону не здійснює переоцінки доказів у зв`язку з тим, що це знаходиться поза межами його повноважень.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.
У частині першій статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги її висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр молодіжного будівництва» залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська 
Судді І. А. Воробйова
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко 
В. М. Коротун