Справа № 489/571/26 
Провадження № 2/489/1103/26

РІШЕННЯ
Іменем України

10 липня 2026 року м. Миколаїв 
Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судового засідання Бородіною В.Ю.,
за участі:
позивача ОСОБА_1 , її представника Хорошева В.В., 
представника відповідача Тимошина В.В.,
свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,
встановив:
В січні 2026 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Хорошева В.В. звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.
Свої вимоги мотивувала тим, що вона є депутатом Миколаївської обласної ради VIII скликання від політичної партії «Європейська солідарність», головою постійної комісії обласної ради з питань екології, охорони довкілля, раціонального природокористування, туризму та рекреації, директором ТОВ «Бізнес-центр «Україна». 18.12.2025 відповідач ОСОБА_5 на своїх сторінках у соціальних мережах, а саме у власному профілі на інтернет-платформі «Facebook» та у власному Telegram-каналі «ФЕДОРОВА-ЗАРАЗА» опублікувала матеріал, у якому повідомила інформацію про нібито перебування депутата Миколаївської обласної ради ОСОБА_1 у робочий час в нетверезому стані у громадському місці та порушення нею громадського порядку шляхом голосних криків та намаганням кинути стаканом в сторону відповідача. Вказані матеріали було опубліковано в писемному вигляді та доповнено відеозаписом. У Telegram-каналі «ФЕДОРОВА-ЗАРАЗА» відповідач має 58 340 підписників, на інтернет-платформі «Facebook» має 4 800 друзів. Відповідно вказана недостовірна інформацію отримала широке розповсюдження. 
Позивач ОСОБА_1 спростовує твердження, викладені у вказаних публікаціях, зазначала про те, 18.12.2025 відбулось пленарне засідання сесії Миколаївської обласної ради, в якому вона особисто приймала участь і яке тривало від 10.09 год. до 11:27 год. Крім того, того ж дня позивач здійснювала донацію крові, що виключає факт перебування її у стані алкогольного сп`яніння. 
ОСОБА_1 вказує на те, що розміщення відповідачем такої неправдивої інформації є протиправною, навмисною, свідомою поведінкою, направленої на дискредитацію позивача, завдає значну шкоду її честі, гідності та ділової репутації як людини і громадянина, як депутата Миколаївської обласної ради і ділової людини. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач зазнала приниження в очах оточуючих, знайомі, виборці, члени спільноти чекали та вимагали від неї пояснень, вона вислуховувала «хейт», змушена була публічно виправдовуватись. Через це ОСОБА_1 зазнала моральної шкоди, психологічного дискомфорту, що проявився у формі законного глибокого обурення через цинічну дискредитацію її як фахівця та особистості, а також розуміння необхідності майбутніх зусиль з метою відстоювання своїх прав та інтересів. 
За наведеного, враховуючи обставини, за яких завдано шкоду честі, гідності та діловій репутації позивача, виходячи з принципів розумності та справедливості, розмір заподіяної їй моральної шкоди вона оцінює у 100 000,00 грн. 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить суд:
1)Визнати недостовірною інформацією та такою, що принижує честь та гідність, порушує ділову репутацію позивача інформацію, поширену відповідачем ОСОБА_4 у власному профілі на інтернет-платформі « ОСОБА_6 » та у власному Telegram-каналі «ФЕДОРОВА-ЗАРАЗА» (за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 такого змісту:
« 
ІНФОРМАЦІЯ_2 не пьяяянаааяяя! У меня коххххвееее в стакане!-
и норовила запустить в меня стаканом.
Ее поведенений достовырно опровергало ее завывания о «полной трезвости» ее организма.
Не смогла, отбежала подальше, достала телефон и начала меня фотографировать с криком: 
- ОСОБА_7 не стыдно ОСОБА_8 нас снимать!!!
Мне?!
Стыдно?!
Вы охренели вообще?!
Пусть все видят, как вы, твари, расползались как тараканы, пожрав- побухав, садили жопы в свои бронированные джипы и мчались.
ОСОБА_7 вы бухаете в рабочее время в рабочий день. 
Брешете. 
Плюете на все. 
Конченные твари, потерявшие человеческий облик! 
ОСОБА_9 первые трое вышли быстро, они тоже есть на видео- видимо, поняв куда попали или не захотев участвовать в борделе и беспределе. 
Я была одна, черти прятали свои гнусные рыла, бежали прочь (ряжская билась в истерике)».
2)Зобов`язати ОСОБА_4 у строк не пізніше п`яти днів з дня набрання законної сили рішенням суду спростувати недостовірну інформацію, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , у той саме спосіб, як вона була розповсюджена, а саме: у писемному (печатному) вигляді та одночасно у вигляді відео-звернення, де зазначити вступну та резолютивну частину рішення суду у цій справі, не допускаючи при цьому власних коментарів, із забезпеченням вільного доступу до спростування без вимоги внесення паролів та/або кодів тощо, під заголовком «Спростування недостовірної інформації, опублікованої ОСОБА_4 , стосовно громадянки ОСОБА_1 » у тих саме засобах масової інформації, де була поширена така недостовірна інформація: у власному профілі на інтернет-платформі « ОСОБА_6 » та у власному Telegram-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 
3)Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.
4)Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом даної справи. 
Також у даному позові ОСОБА_1 просила суд викликати для допиту в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2026 головуючим по справі визначено суддю Костюченка Г.С. 
У відповідності до ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 02.02.2026 задоволено заяву про самовідвід судді Костюченка Г.С.; справу передано до канцелярії суду для вирішення питання про її повторний автоматичний розподіл. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2026 головуючою по справі визначено суддю Микульшину Г.А. 
Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 04.02.2026 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. 
13.02.2026 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Тимошина І.В. надійшов відзив на позовну заяв, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову посилається на те, що позивач ОСОБА_1 є публічною фігурою, відповідно межа допустимої критики щодо неї є значно ширшою, ніж окремою пересічної особи. Також зазначав, що оприлюднена відповідачем інформація є оціночним судженням, авторським текстом публіцистично-емоційного та художньо-експресивного стилю з використанням гіпербол, метафор, сарказму та іронії, які не підлягають перевірці на істинність,оскільки не описують реальні події буквально, мають виключно образний характер. При цьому представник відповідача заперечував проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки відсутні належні та допустимі докази фактичного понесення таких витрат, та вказував на те, що відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом даної справи витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. 
18.02.2026 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хорошева В.В. на надійшла відповідь на відзив, згідно якої він спростовує заперечення представника відповідача проти позову. Наполягає на тому, що спірна публікація відповідача висловлена саме в формі твердження про факти, є поширенням негативної та неправдивої інформації, не є оціночним судженням. Статус позивача як публічної особи не дозволяє публічні безпідставні звинувачення її у вчиненні аморальних не добропорядних вигаданих дій, у порушенні норм депутатської етики та вчиненні правопорушень. Крім того, поширена інформація не є критикою професійної діяльності позивача, а є формою дискредитації з боку відповідача. 
20.02.2026 від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Тимошина І.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких він наполягає на безпідставності позовних вимог. Вказує на те, що частина інформації, викладеної у спірній публікації, має знеособлений характер, а тому незрозуміло, чому саме позивач сприймає її на власний рахунок. 
Згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 10.03.2026 представник позивача адвокат Хорошев В.В. приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції. 
У відповідності до ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 25.03.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. 
Відповідно до ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 21.05.2026 клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хорошева В.В. про допит свідків в режимі відеоконференції – задоволено.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Хорошев В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. 
Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Тимошин В.В. у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі.
Свідок  ОСОБА_2 , яка знайома з позивачем з 2020 року та має з нею дружні та професійні відносини як депутат МОР, та знайома з відповідачем з 2015 року як лікар та мала з нею професійні відносини як з колегою-лікарем, в суді пояснила, що була свідком подій 18.12.2025, коли після сесії облради вона з позивачем вирішила попити чай/каву перед здачею крові, зайшовши в ресторан «Золотий Фазан», а відповідач ОСОБА_4 біля нього знімала депутатів облради на телефон, допускаючи коментарі, що посягають на їх честь і гідність, та зокрема була свідком того, що сторони спілкувались між собою біля ресторану «Золотий Фазан», коли позивач підійшла до відповідача та запитала з приводу чого ведеться ця зйомка. При цьому зазначила, що того дня позивач вела себе стримано та виважено в ході розмови з відповідачем, стакан з кавою в неї кидати не намагалась, була тверезою, бо пізніше здавала разом із свідком кров на станції переливання, броньованого автомобілю позивач не має та навіть не сідала в нього при відповідачеві, оскільки її автомобіль був припаркований за рогом вулиці. На питання суду пояснила, що дослівно не пам`ятає зміст вислову, який почула від відповідача в ході зйомки біля ресторану, але його зміст мав негативний характер по відношенню до депутатів та зачепив і її честь та гідність як депутата, проте вона вирішила пройти повз відповідача, а подальший пост та відео в соц-мережі відповідача образив і її як депутата облради та вплинув на гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_3 , який також є депутатом МОР та знає сторін як колег в різні часи їх каденції, в суді пояснив, що 18.12.2025 після сесії облради, куди його відпустив командир, оскільки він є діючим військовослужбовцем з 2022 року, він з позивачем, свідком ОСОБА_2 та іншими депутатами облради був у ресторані «Золотий Фазан», а відповідач ОСОБА_4 біля нього знімала депутатів облради на телефон. При виході з ресторану він йшов за позивачем, коли між сторонами відбулась розмова, зміст якої він не пам`ятає, проте стверджує, що позивач вела себе спокійно та виважено, а поведінка відповідача була неадекватною обстановці. Також підтвердив, що не бачив щоб позивач вживала алкоголь 18.12.2025, намагалась кинути стакан у відповідача та сідала у броньований автомобіль. Знає позивача як колегу по комітету з питань екології та туризму МОР, волонтера, виключно з позитивної сторони та ніколи не бачив її у нетверезому або агресивному стані. 
Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши надані докази, суд встановив наступні обставини.
Згідно повідомлення Миколаївської обласної ради від 20.01.2026 № 40-09/05-26 відповідно до постанови Миколаївської обласної територіальної виборчої комісії від 25.11.2020 № 82 «Про реєстрацію депутатів Миколаївської обласної ради», рішення Миколаївської обласної ради від 09.12.2020 №1 «Про підсумки виборів депутатів Миколаївської обласної ради восьмого скликання та визнання їх повноважень» визнано повноваження депутата Миколаївської обласної ради VIII скликання ОСОБА_1 (а.с. 28-29). 
Відповідно до рішення Миколаївської обласної ради від 17.12.2020 № 7 «Про утворення постійних комісій Миколаївської обласної ради восьмого скликання та обрання їх складу» депутат обласної ради Ряжських Алла Антонівна є головою постійної комісії обласної ради з питань екології, охорони довкілля, раціонального природокористування, туризму та рекреації (а.с. 63-71).
Відповідно до розпорядження голови Миколаївської обласної ради від 16.12.2025 № 505-р «Про скликання тридцять третьої позачергової сесії обласної ради восьмого скликання» 18 грудня 2025 року відбулося пленарне засідання 33 позачергової сесії Миколаївської обласної ради VIII скликання. (а.с. 86-89). 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує на те, що пленарне засідання відбулось за її особистою присутністю в залі. Пленарне засідання розпочалось о 10 год. 09 хв. та тривало 1 годину 18 хвилин (тобто закінчилось об 11 год. 27 хв.). Вказує на те, що усі пленарні засідання сесій транслюються у відкритому доступі на ютуб-каналі обласної ради https://www.youtube.com/watch?v=IaMeN_UFzJc&t=3816s, також відеозаписи розміщені на офіційному вебсайті Миколаївської обласної ради у вкладці «Галерея»/«Відеозаписи пленарних засідань» (режим доступу: http://www.mk-oblrada.gov.ua/media-album?album_id=27), у тому числі відеозапис 33 позачергової сесії обласної ради восьмого скликання. Засідання постійної комісії Миколаївської обласної ради з питань екології, охорони довкілля, раціонального природокористування, туризму та рекреації 18.12.2025 не проводилось.
Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 32143780 ОСОБА_1 є керівником ТОВ «Бізнес-центр «Україна» (а.с. 90-91). 
ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідач ОСОБА_4 на своїх сторінках у соціальних мережах, а саме у власному профілі на Інтернет-платформі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та у власному Telegram-каналі «ФЕДОРОВА-ЗАРАЗА» (за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 ) опублікувала матеріал, в якому повідомила інформацію про нібито перебування депутата Миколаївської обласної ради ОСОБА_1 у робочий час в нетверезому стані у громадському місці та порушення нею громадського порядку шляхом голосних криків та намаганням кинути стаканом в сторону відповідача.
В опублікованому матеріалі у писемному (печатному) вигляді відповідачка стверджує наступне (мовою оригіналу):
«… ОСОБА_10 18 декабрь 2025?г. в 16:43
Пока детей Николаевщины кормят помоями, потом не кормят вообще, потом дают гниле огурцы и просроченный гуманитарные макароны, депутаты Облсовета, под предводительством антошки табунщика ни в чем себе не отказывают!
Решили сегодня, 18 декабря 2025 года, наконец -то, очную сессию провести.
Ну, как обычно, 1-2 раза в год и только с целью пожрать, побухать, бл..дей в сауне потягать.
С этой целью, вообще безпаливно, так сказать, прям рядом со своим- заказали ресторан «Золотой фазан».
…
Депутат алла ряжских орала истерически:
- йааааа не пьяяянаааяяяя! У меня коххххвееее в стакане! - 
и норовила запулить в меня стаканом.
Ее поведение достоверно опровергало ее завывания о «полной трезвости» ее организма.
Не смогла, отбежала подальше, достала телефон и начала меня фотографировать с криком :
- Как не стыдно Вам нас снимать!!!
Мне?!
Стыдно?!
Вы охренели вообще?!
Пусть все видят, как вы, твари, расползались как тараканы, пожрав- побухав, садили жопы в свои бронированные джипы и мчались .
Как вы бухаете в рабочее время в рабочий день.
Брешете.
Плюете на всё.
Конченные твари, потерявшие человеческий облик!
ОСОБА_9 первые трое вышли быстро, они тоже есть на видео - видимо, поняв куда попали или не захотев участвовать в борделе и беспределе.
Я была одна, черти прятали свои гнусные рыла, бежали прочь (ряжская билась в истерике).
Вот они – избранники Николаевщины.
Вся их суть.
Внутрь, конечно, прорваться мне не удалось, но будут фото и оттуда.
И их разговоры о том, как попозже вернуться добухивать.
Сняла что успела - посмотрите до конца.
Позорники.
Фу. … »
Крім того, на цих же сторінках в соціальних мережах відповідач разом із печатним текстом розмістила файл із відео-записом від 18.12.2025, на якому вона на вулиці знімає громадян, зокрема, позивача ОСОБА_1 .
Підтвердженням розміщення відповідачем наведеної інформації є зміст Telegram-каналу ОСОБА_4 «ФЕДОРОВА-ЗАРАЗА» (за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 ) із розміщенням інформації, зокрема, про ОСОБА_1 ; зміст профілю ОСОБА_4 на Інтернет-платформі «Facebook» із розміщенням інформації, зокрема, про ОСОБА_1 
Telegram-канал «ФЕДОРОВА-ЗАРАЗА» належить відповідачу ОСОБА_4 – вказана обставина не заперечувалась її представником в ході розгляду справи. У Телеграм-каналі «ФЕДОРОВА-ЗАРАЗА» відповідач має 58340 підписників, про що свідчить зміст каналу та долучені до матеріалів справи докази.
Згідно інтернет-профілю на Інтернет-платформі «Facebook» ОСОБА_4 має 4800 друзів (підписників), які мають доступ до публікацій ОСОБА_4 , про що свідчить зміст профілю на Інтернет-платформі «Facebook» та долучені до матеріалів справи докази. 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що розміщення вказаної неправдивої негативної інформації є протиправною, навмисною, свідомою поведінкою відповідача, направленою на її дискредитацію; завдає значну шкоду честі, гідності позивача як людини та громадянина, її діловій репутації як депутата Миколаївської обласної ради і підприємця.
Відповідно до повідомлення КНП «Миколаївська обласна станція переливання крові» МОР від 21.01.2026 № 47 ОСОБА_1 здійснювала донацію донорської крові 18.12.2025. Відповідно до Порядку медичного обстеження донорів крові та компонентів крові, затвердженого наказом МОЗ України від 01.09.2005 № 385, перед донацією вона була оглянута лікарем та заповнила відповідну анкету. Ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння або перебування під впливом психоактивних речовин при фізікальному огляді лікаря виявлено не було. Зареєстрована у Журналі обліку заготівлі донорської крові за № 151-010714. Донація відбулась о 14 годині 59 хвилин, що підтверджується записами у Журналі контролю заготівлі консервованої крові за вищезазначеним номером (а.с. 93). 
У статті 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.
Водночас, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.
Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
Право на захист честі, гідності та ділової репутації є частиною права на повагу до приватного життя, а підстави захисту такого права виникають, як правило, на стику взаємодії права (свободи) на вираження (думки) та права на повагу до приватного життя.
Суд наголошує на важливості права кожної людини на приватність і права на свободу вираження поглядів як основи демократичного суспільства. Ці права не є абсолютними і не мають ієрархічного характеру, оскільки мають однакову цінність.
Згідно зі статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.
При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні брати до уваги, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Крім того, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доведення достовірності оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права. Подібний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 23.07.2024 по справі № 361/3910/19. 
Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Таким чином, слід відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер образи, однак у контексті є оціночними судженнями, з огляду на вжиті слова, вирази та мовно-стилістичні засоби.
Судження - це те саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно зі статтею 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки інформації чи ідей, які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає демократичного суспільства (Карпюк та інші проти України, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).
Крім того, у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати, зокрема рекомендації, що містяться в Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність приватного життя.
У зазначеній Резолюції визначено, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).
Зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.
Системний аналіз зазначених норм права з урахуванням релевантної практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію особи, може бути визнана лише саме така інформація, висловлена чи написана відповідачем у цій категорії справ. Тобто предметом спору у цій категорії справ є спірна інформація, що передається дослівним цитуванням (без редагування, корегування, власного розуміння позивача).
Тобто якраз конкретно висловлена особою інформація (сказана, написана, надрукована в ЗМІ) повинна бути предметом дослідження та правового аналізу у справах про захист честі, гідності і ділової репутації. Саме сказані відповідачем висловлювання, тобто дослівні твердження, досліджуються на предмет оціночності суджень із урахуванням вживаних особою слів та виразів із використанням мовно-стилістичних засобів.
У справі, що розглядається, установлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідач ОСОБА_4 на своїх сторінках у соціальних мережах, а саме у власному профілі на Інтернет-платформі «Facebook» ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та у власному Telegram-каналі «ФЕДОРОВА-ЗАРАЗА» (за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 ) опублікувала матеріал, в якому повідомила інформацію про нібито перебування депутата Миколаївської обласної ради ОСОБА_1 у робочий час в нетверезому стані у громадському місці та порушення нею громадського порядку шляхом голосних криків та намаганням кинути стаканом в сторону відповідача.
В опублікованому матеріалі у писемному (печатному) вигляді відповідачка стверджує наступне (мовою оригіналу):
«… ОСОБА_10 18 декабрь 2025?г. в 16:43
Пока детей Николаевщины кормят помоями, потом не кормят вообще, потом дают гниле огурцы и просроченный гуманитарные макароны, депутаты Облсовета, под предводительством антошки табунщика ни в чем себе не отказывают!
Решили сегодня, 18 декабря 2025 года, наконец -то, очную сессию провести.
Ну, как обычно, 1-2 раза в год и только с целью пожрать, побухать, бл..дей в сауне потягать.
С этой целью, вообще безпаливно, так сказать, прям рядом со своим- заказали ресторан «Золотой фазан».
…
Депутат алла ряжских орала истерически:
- йааааа не пьяяянаааяяяя! У меня коххххвееее в стакане! - 
и норовила запулить в меня стаканом.
Ее поведение достоверно опровергало ее завывания о «полной трезвости» ее организма.
Не смогла, отбежала подальше, достала телефон и начала меня фотографировать с криком :
- Как не стыдно Вам нас снимать!!!
Мне?!
Стыдно?!
Вы охренели вообще?!
Пусть все видят, как вы, твари, расползались как тараканы, пожрав- побухав, садили жопы в свои бронированные джипы и мчались .
Как вы бухаете в рабочее время в рабочий день.
Брешете.
Плюете на всё.
Конченные твари, потерявшие человеческий облик!
Только первые трое вышли быстро, они тоже есть на видео - видимо, поняв куда попали или не захотев участвовать в борделе и беспределе.
Я была одна, черти прятали свои гнусные рыла, бежали прочь (ряжская билась в истерике).
Вот они – избранники Николаевщины.
Вся их суть.
Внутрь, конечно, прорваться мне не удалось, но будут фото и оттуда.
И их разговоры о том, как попозже вернуться добухивать.
Сняла что успела - посмотрите до конца.
Позорники.
Фу. … »
Крім того, на цих же сторінках в соціальних мережах відповідач разом із печатним текстом розмістила файл із відео-записом від 18.12.2025, на якому вона на вулиці знімає громадян, зокрема, позивача ОСОБА_1 .
Таким чином, позивач довів у суді публічне поширення відповідачем зазначеної інформації. Вказана обставина відповідачем ОСОБА_4 не заперечується. 
Досліджуючи та надаючи оцінку поширеній відповідачем інформації, судом встановлено, що ОСОБА_4 у стверджувальній формі висловилась про те, що «депутат алла ряжских орала истерически», «Ее поведение достоверно опровергало ее завывания о «полной трезвости» ее организма», «вы, твари, расползались как тараканы, пожрав- побухав, садили жопы в свои бронированные джипы и мчались. Как вы бухаете в рабочее время в рабочий день. Брешете. Плюете на всё. Конченные твари, потерявшие человеческий облик». Викладені відомості не є оціночними судженнями, оскільки зазначена інформація стосується твердження, зокрема, про перебування в стані сп`яніння, вживання спиртних напоїв в робочий час, а отже може бути перевірена на предмет дійсності. Крім того вказані твердження містять образливі і принижуючі особу вислови, виражені у категоричній та принизливій формі. 
Заперечення представника відповідача щодо того, що оприлюднені вислови ОСОБА_4 є знеособленими і не в повній мірі відносяться особисто до позивача ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки в зазначеній публікації окремо відмічено статус ОСОБА_11 як депутата обласної ради, з системного аналізу вказаної публікації вбачається, що вона містить принизливі (дискредитуючі) твердження (висловлювання) як щодо депутата Алли Ряжських особисто, так і щодо депутатів обласної ради, які були присутні при зазначеній події, в цілому.
При цьому суд також не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову в тій частині, що позивач ОСОБА_1 є публічною фігурою (депутатом обласної ради), відповідно межа допустимої критики щодо неї є значно ширшою, ніж окремою пересічної особи – виходячи з наступного. 
Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.
Статтею 10 Конвенції передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини, зокрема, Lingens v. Austria, № 9815/82, § 46, 08 липня 1986 року, свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.
Особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачено статтею 10 Конвенції.
Верховний Суд у постанові від 22.10.2025 по справі № 308/12585/22 акцентує увагу на тому, що публічний статус позивача та суспільний інтерес щодо нього при виконанні ним своїх обов`язків свідчить про більш ширші межі допустимої критики відносно нього, що узгоджується зі статтею 10 Конвенції, відповідною практикою Європейського суду з прав людини, Декларацією про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, яка схвалена 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендаціями, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.
Разом з тим, поширена відповідачем інформація безпосередньо не стосується професійної діяльності позивача як депутата, виконання нею своїх посадових обов`язків, тощо. Вона містить твердження про перебування ОСОБА_1 у робочий час в нетверезому стані у громадському місці та порушення нею громадського порядку шляхом голосних криків та намаганням кинути стаканом в сторону відповідача, а також образливі і принизливі висловлювання щодо останньої. 
Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недостовірною і такою, що принижує честь і гідність, порушує ділову репутацію інформації, оприлюдненої ОСОБА_4 , а також зобов`язання відповідача її спростувати – обґрунтовані і підлягають задоволенню. 
Згідно частини другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральну шкоду, завдану особі, можна охарактеризувати як втрату немайнового характеру, що настала у зв`язку з приниженням її честі і гідності, ділової репутації. 
Особа може вимагати відшкодування моральної шкоди у випадках, коли вона може довести, що така шкода була заподіяна їй внаслідок негативних явищ у вигляді незаконних дій або бездіяльності інших осіб. Для підтвердження факту моральної шкоди та визначення розміру компенсації можуть бути використані різні докази, зокрема, документальні докази, свідчення свідків, експертні висновки та інші. 
Чинне законодавство не містить вичерпного переліку обставин, за яких особа може вважати, що їй заподіяно моральної шкоди. 
Розмір компенсації моральної шкоди залежить від характеру діяння особи, яка її заподіяла, а також від негативних наслідків через порушення немайнових прав позивача. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 
Внаслідок поширення відповідачем неправдивої інформації щодо позивача було завдано шкоди її честі, гідності, діловій репутації; виникло ряд підозр та питань щодо її ймовірної поведінки. Всі ці обставини вказують на наявність негативних наслідків (реальних та потенційних) для репутації позивача, на факт порушення особистих немайнових прав, що є підставою для визнання факту заподіяння моральної шкоди та необхідності її відшкодування.
Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Враховуючи викладене, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди враховує глибину емоційних та моральних страждань позивачки, незручності і обмеження у зв`язку з порушенням її прав, а тому суд вважає справедливим відшкодування відповідачем на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 15 000,00 грн. 
При вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. 
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: копію договору № 63 про надання правової допомоги від 12.01.2026; копію платіжної інструкції від 21.01.2026; копію платіжної інструкції від 09.02.2026; копію свідоцтва про права на зайняття адвокатською діяльністю; ордер на надання правничої допомоги.
Судом встановлено, що розмір витрат ОСОБА_1 на оплату професійної правничої допомоги у даній справі становить 31 000,00 грн., що підтверджується вищепереліченими доказами.
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. 
Відповідно до висновків Верховного Суду у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права встановить, що розмір гонорару є завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним згідно ціни позову. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), часткове задоволення позову, керуючись принципами розумності і справедливості, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справі обґрунтовані, проте підлягаю частковому задоволенню – в розмірі 10 000,00 грн. 
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий сбір, пропорційно задоволеним позовним вимогам (15 % щодо вимог майнового характеру), а саме 1 830,40 грн. (1 331,20 + (3 328,00 грн. х 15 %)). 
У відповідності до положень ч. 9 ст. 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем ОСОБА_4 , стягненню не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд -
вирішив:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково. 
Визнати недостовірною інформацією та такою, що принижує честь та гідність, порушує ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, поширену відповідачем ОСОБА_4 у власному профілі на інтернет-платформі « ОСОБА_6 » та у власному Telegram-каналі «ФЕДОРОВА-ЗАРАЗА» (за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 такого змісту:
« 
ІНФОРМАЦІЯ_2 не пьяяянаааяяя! У меня коххххвееее в стакане!-
и норовила запустить в меня стаканом.
Ее поведение достоверно опровергало ее завывания о «полной трезвости» ее организма.
Не смогла, отбежала подальше, достала телефон и начала меня фотографировать с криком: 
- ОСОБА_7 не стыдно ОСОБА_8 нас снимать!!!
Мне?!
Стыдно?!
Вы охренели вообще?!
Пусть все видят, как вы, твари, расползались как тараканы, пожрав- побухав, садили жопы в свои бронированные джипы и мчались.
Как вы бухаете в рабочее время в рабочий день. 
Брешете. 
Плюете на все. 
Конченные твари, потерявшие человеческий облик! 
ОСОБА_9 первые трое вышли быстро, они тоже есть на видео- видимо, поняв куда попали или не захотев участвовать в борделе и беспределе. 
Я была одна, черти прятали свои гнусные рыла, бежали прочь (ряжская билась в истерике)».
Зобов`язати ОСОБА_4 у строк не пізніше п`яти днів з дня набрання законної сили рішенням суду спростувати недостовірну інформацію, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , у той саме спосіб, як вона була розповсюджена, а саме: у писемному (печатному) вигляді та одночасно у вигляді відео-звернення, де зазначити вступну та резолютивну частину рішення суду у цій справі, не допускаючи при цьому власних коментарів, із забезпеченням вільного доступу до спростування без вимоги внесення паролів та/або кодів тощо, під заголовком «Спростування недостовірної інформації, опублікованої ОСОБА_4 , стосовно громадянки ОСОБА_1 » у тих саме засобах масової інформації, де була поширена така недостовірна інформація: у власному профілі на інтернет-платформі «Facebook» та у власному Telegram-каналі «ФЕДОРОВА-ЗАРАЗА» (за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_1  моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок). 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_1  витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок). 
Стягнути з ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 1 830,40 грн. (одна тисяча вісімсот тридцять гривень 40 копійок). 
В задоволенні іншої частини вимог – відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи: 
позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 . 
Повний текст рішення складено 10.07.2026. 

Суддя Г.А. Микульшина