П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/12080/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян Марина Бондівна 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
13 липня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання наказів протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст вимог.
1.1 Позивач звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання наказів протиправними та зобов`язання вчинити дії.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 Ухвалою суду від 04.09.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду, із доказами поважності причин його пропуску.
2.2 У заяві про усунення недоліків позовної заяви, представник позивача зазначила, що строк звернення до суду пропущено з підстав належної підготовки повноцінної, юридично обґрунтованої, доказової та процесуально правильно оформленої позовної заяви. У зв`язку із чим, нею було направлено адвокатські запити з метою отримання необхідних доказів.
2.3 Ухвалою суду від 01.10.2025 заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду залишено без задоволення. Визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом. Продовжено ОСОБА_1 процесуальний строк для виконання ухвали суду від 04.09.2025 року на 7 (сім) днів. Запропоновано позивачу подати обґрунтоване клопотання із зазначенням інших причин поважності пропуску строку звернення до суду, в разі існування таких, або додаткових доказів, які б свідчили про неможливість вчасно звернутися до суду з позовом через поважні причини.
2.4 У заяві від 07.10.2025 про усунення недоліків позовної заяви, представник позивача зазначила аналогічні причини щодо поважності пропуску строку звернення до суду які і у попередній заяві, зокрема зазначено, що строк звернення до суду пропущено з підстав належної підготовки повноцінної, юридично обґрунтованої, доказової та процесуально правильно оформленої позовної заяви.
3. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у задоволенні заяви представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовлено. Позовну заяву, разом із доданими до неї документами повернуто особі, яка її подала. 
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, пропустивши строк звернення до суду, не наводить жодних причин пропуску строку звернення до суду, які були об`єктивно непереборними, не залежали від його волевиявлення чи пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій..
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
4.1 Не погодившись із ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.10.2025, заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
4.2 Як на підставу апеляційного оскарження посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосуванням норм процесуального права. Вважає, що відмовивши у поновленні строку на звернення із позовом, суд першої інстанції вдався до надмірного формалізму.
4.3 Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому останній висловлює заперечення проти неї та прохання залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
1.2 Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий суд, складовою якого є право на доступ до суду. За усталеною практикою Європейського суду з прав людини це право не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема у вигляді процесуальних строків, за умови, що такі обмеження переслідують легітимну мету та є пропорційними їй.
1.3 Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Відповідно до частини третьої цієї ж статті для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, якщо не встановлено інше. Частиною п`ятою статті 122 КАС України для справ щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби встановлено місячний строк звернення до суду.
1.4 Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, що відносить її до публічної служби в розумінні пункту 17 частини першої статті 4 КАС України.
1.5 Законом України від 15.03.2022 № 2123-IX Дисциплінарний статут Національної поліції України доповнено розділом V "Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану". Частиною четвертою статті 31 цього Статуту передбачено, що в разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції, поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення. Частиною другою статті 18 цього ж Статуту закріплено право поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, ознайомлюватися з його матеріалами та отримувати їх копії.
1.6 Частиною шостою статті 161 КАС України на позивача покладено обов`язок у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску. Відповідно до частин першої та другої статті 123 КАС України у разі подання позову після закінчення встановлених законом строків без заяви про поновлення строку, або якщо зазначені у такій заяві підстави визнані судом неповажними, позовна заява залишається без руху з наданням десятиденного строку для подання заяви про поновлення строку; якщо у визначений строк така заява не подана або підстави поновлення визнані неповажними, позовна заява повертається.
1.7 Пунктами 1 та 9 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено повернення позовної заяви позивачеві, якщо він не усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, а також у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
1.8 Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що саме по собі не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
1.9 Судом першої інстанції встановлено, і сторонами не оспорюється, що позивач оскаржує наказ від 04.07.2025 № 422 та наказ від 28.07.2025 № 1235о/с про звільнення зі служби в поліції, з якими позивач був ознайомлений 28.07.2025.
1.10 Відповідно до частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у редакції Закону України від 15.03.2022 № 2123-IX, у разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції останній має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня ознайомлення з відповідним наказом.
1.11 Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказана норма є спеціальною по відношенню до загальних строків звернення до адміністративного суду, встановлених статтею 122 КАС України, а тому підлягає пріоритетному застосуванню. Такий підхід є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема у постановах від 28.03.2024 у справі № 420/22052/23, від 08.02.2023 у справі № 120/7567/22, від 31.10.2023 у справах № 400/5692/22 та № 340/4394/22, від 30.11.2023 у справі № 500/1224/23.
1.12 Апелянт обґрунтовує пропущений строк звернення до суду тим, що представником позивача вживались заходи з метою підготовки позовної заяви, а саме: укладення договору про правову допомогу, направлення адвокатського запиту 07.08.2025, очікування відповіді протягом п`яти днів, ненадходження відповіді поштою та підготовку клопотання про витребування доказів.
1.13 Колегія суддів такі доводи представника позивача відхиляє, оскільки чинне процесуальне законодавство не вимагає вичерпної повноти доказової бази на момент подання позовної заяви. Стаття 131 КАС України прямо передбачає право учасника справи заявити клопотання про витребування доказів судом, а стаття 175 КАС України допускає подання заяви по суті справи із подальшим доповненням і уточненням правової позиції. Відтак відсутність остаточної відповіді на адвокатський запит не є об`єктивною перешкодою, яка виключала можливість подання позовної заяви у визначений законом строк з одночасним клопотанням про витребування доказів, а не після його спливу.
Крім того, суд враховує, що адвокатський запит направлено представником позивача лише 07.08.2025, тобто на десятий день з п`ятнадцятиденного строку, який спливав 11.08.2025
За усталеною практикою Верховного Суду, зокрема у постанові від 02.12.2021 у справі №640/20314/20, поважними визнаються лише ті причини пропуску строку звернення до суду, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами та підтверджені належними доказами, при цьому мають виникнути протягом строку, який було пропущено.
1.14 Доводи апелянта про порушення принципу ефективного доступу до суду, колегія суддів відхиляє та вважає, що судом першої інстанції не порушено вимог щодо недопустимості надмірного формалізму та необхідності забезпечення пропорційності встановлених обмежень. Так, встановлення скороченого строку оскарження дисциплінарних стягнень само по собі переслідує легітимну мету оперативного вирішення службових спорів у поліції в умовах воєнного стану, а можливість позивача подати позов з клопотанням про витребування доказів у межах цього строку свідчить про збереження права на судовий захист.
Встановлення спеціального процесуального строку звернення до суду не є обмеженням права на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, а є формою реалізації дискреції законодавця щодо процесуального регулювання здійснення цього права, що узгоджується з Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011.
1.15 Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції ухвалою від 01.10.2025 наведені представником позивача причини пропуску строку було визнано неповажними, однак суд надав додатковий семиденний строк для подання інших підстав поважності пропуску строку або додаткових доказів, чим забезпечив позивачу додаткову процесуальну гарантію, що суперечить твердженню апелянта про формальний підхід суду першої інстанції. Однак у заяві від 07.10.2025 представник позивача повторно навела аналогічні доводи щодо підготовки позовної заяви, не надавши жодних нових обставин чи доказів, що вказує на правильність висновку суду першої інстанції про відсутність підстав вважати недоліки позовної заяви усунутими, що в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви у відповідності до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
2.2 Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.