ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 
справа № 753/17844/24
провадження № 1-кп/753/864/26
В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" липня 2026 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді    ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області м. Бориспіль, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання   ОСОБА_3 ,
прокурора      ОСОБА_4 , 
потерпілого      ОСОБА_5 ,
захисника      ОСОБА_6 
обвинуваченого    ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в:
органами досудового розслідування ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що, діючи в умовах воєнного стану та повторно, 1 травня 2024 року приблизно о 03 год. 52 хв., перебуваючи біля під`їзду № 1 будинку, що за адресою: м. Київ, вул. А.Ахматової,13б, таємно викрав, належний ОСОБА_5 велосипед марки «Cross Ride», вартістю 6000 грн., з яким з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Вказані дії ОСОБА_2  органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно та в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні  ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, не визнав та пояснив, що точної дати не пам`ятає, коли він знімав квартиру у Дарницькому районі, де проживали, також, і інші особи. Це було, ніби, хостел. Прийшла з роботи знайома жінка, яка також проживала в цій квартирі, і сказала, що купила велосипед. Оскільки вона їздити не вміє, то попросила допомогти його відвести до Ломбарду. Він допоміг. Коли вони приїхали до ОСОБА_7 , то ця жінка на свій паспорт оформила договір. Стверджував, що вказаний велосипед він не викрадав. 

1.Докази, які надані стороною обвинувачення для підтвердження свого висновку щодо винуватості ОСОБА_2 .
В процесі судового розгляду стороною обвинувачення - прокурором, для з`ясування і перевірки обставин пред`явленого ОСОБА_2 обвинувачення, надані для дослідження наступні докази:
- пояснення потерпілого ОСОБА_5 , який суду пояснив, що є власником велосипеду «Cross Ride». У травні 2024 року приблизно о 22 год. він залишив велосипед біля входу з задньої частини будинку. Що по вул. Ахматової 13б. , та замкнув на 2 замка. Зранку йому консьєрж сказала, що велосипеду немає і він викликав поліцію. На відео з будинку було видну людину у масці та капюшоні;
- пояснення свідка ОСОБА_8 , який в суді пояснив, що з обвинуваченим перебуває в дружніх відносинах, по обставинам справи йому нічого не відомо;
- показання свідка ОСОБА_9 , яка в суді пояснила, що рік тому працювала консьєржкою по вул. Ахматова, 13д. Дати вже не пам`ятає, коли о 7 ранку вийшла прибирати і побачила, що немає велосипеда жильця. Коли він пропав і хто його взяв, вона не знає. Обвинуваченого ніколи раніше не бачила. Коли власник велосипеда вийшов, то вона йому сказала, що велосипеда немає;
- рапорт ст. о/у від 9 травня 2024 року (а.с. 110) про те, що 1 травня 2026 року ОСОБА_2 таємно викрав велосипед, який належить ОСОБА_5 ;
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 1 травня 2024 року (а.с. 111-112), де ОСОБА_5 повідомляє про викрадення в нього велосипеду;
- протокол ОМП від 1 травня 2024 року з додатками (а.с. 114-117), де об`єктом огляду є ділянка місцевості за адресою: м. Київ, вул. А.Ахматової, 13д, секція г, на перилах є пошкоджений велосипедний навісний замок синього кольору;
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 травня 2024 року (а.с. 124-127), де свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_2 як особу, яка запропонувала їй здати велосипед;
- протокол огляду відеозапису від 5 червня 2024 року та сам відеозапис (а.с. 128-134), де об`єктом огляду є вхід до під`їзду будинку, що за адресою: м. Київ, вул. А.Ахматової, 13д, до якого підходить Особа 1 (за версією обвинувачення ОСОБА_2 ), який одягнутий в кофту чорного кольору, на обличчі одягнена медична маска, штани чорного кольору та кросівки. Після цього особа намагається зайти в під`їзд, потім направляється в бік до автомобільної стоянки. Потім ОСОБА_2 (за версією сторони обвинувачення) прямує до під`їзду, а інша невстановлена особа до іншого під`їзду. Далі чоловік, тримаючи в руках велосипед йде з місця вчинення злочину;
- відповідь з ТОВ «АЙ ЛОМБАРД» № 291/05 від 10 травня 2024 року (а.с. 136), з якої вбачається, що велосипед марки «Cross Ride» у період часу (01 травня 2024 року з 13.50 год. по 15 год) закладався до ломбардного відділення, з зазначенням особи ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспортних її даних та суми кредиту 3000 грн.;
- протокол огляду відеозапису від 6 червня 2024 року з самим відеозаписом (а.с. 137-142), з якого вбачається, що в Ломбардне відділення ТОВ «Ай Ломбард», що за адресою: м. Київ, вул. Р.Окіпної,5 заходить ОСОБА_2 , який везе велосипед. Позаду нього йде ОСОБА_10 ОСОБА_10 , перебуваючи біля вікна оператора ломбарду, передає останньому свій паспорт та ідентифікаційний код, потім підписує договір після чого бере гроші та разом з ОСОБА_2 виходить з приміщення ломбарду;
- висновок експерта № 2794/24 від 6 червня 2024 року (а.с. 144-147), яким визначено вартість велосипеда в сумі 6000 грн.;
- товарні чеки на підтвердження того, що потерпілий за власні кошти викупив велосипед (а.с. 148-149).

2.Позиція обвинуваченого, докази та клопотання подані під час судового розгляду стороною захисту.
Сторона захисту категорично заперечуючи винуватість ОСОБА_2 , вказує, що останній не вчиняв крадіжки. 

3.Мотиви і оцінки суду за наслідками перевірки обставин висунутого обвинувачення і перевірки їх доказами наданими сторонами кримінального провадження під час судового розгляду.
Суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, у тому числі перевіривши і оцінивши усі доводи учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.
При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають:
«Частина 2. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Частина 4. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що ч. 4 ст. 185 КК України передбачає відповідальність, зокрема, за таємне викрадення чужого майна.
ОСОБА_2 протягом усього судового розгляду категорично не визнавав свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України, та наполягав на тому, що він участі в крадіжки не брав, а просто допоміг знайомій, яка йому повідомила, що придбала велосипед, але не вміє на ньому їздити, відвести його в Ломбард.
Суд звертає увагу, що жоден із допитаних у справі свідків та потерпілий не надали показання про те, що саме ОСОБА_2 викрав велосипед. Останнім взагалі невідомо яким чином зник велосипед. 
Щодо протоколу огляду відеозапису від 5 червня 2024 року (а.с. 128-134), де орган досудового розслідування прийшов до висновку, що особою, яка викрадає велосипед, є ОСОБА_2 , то суд не може з таким погодитись, оскільки на даному відео видно лише чоловіка, який одягнутий в кофту чорного кольору, на обличчі одягнена медична маска, штани чорного кольору та кросівки. При цьому розпізнати обличчя взагалі неможливо. 
Щодо протоколу огляду відеозапису від 6 червня 2024 року (а.с. 137-142), то він не суперечить показанням ОСОБА_2 у судовому засіданні, який зазначив, що допомагав знайомій з велосипедом у Ломбарді, яка оформлювала договір на своє ім`я. 
Щодо інших письмових доказів, долучених прокурором, то вони лише підтверджують факт викрадення велосипеду, його вартість, але не доводять, що це було вчинено ОСОБА_2 .

Щодо протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 травня 2024 року (а.с. 124-127), де свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_2 як особу, яка запропонувала їй здати велосипед, то на переконання суду, наявність лише одного протоколу не може бути достатнім доказом, який би дозволяв поза розумним сумнівом прийти до висновку про доведеність вини обвинуваченого.
Також, необхідно зазначити, що свідок ОСОБА_10 щодо вказаних обставин допитана так і не була, оскільки сторона обвинувачення відповідно до вимог ч. 2 ст. 327 КПК України не забезпечила її явку до суду (майже протягом року), вжитими судом заходами встановити місцезнаходження свідка також не виявилось можливим, у зв`язку з чим прокурор відмовився від її допиту на підтвердження обвинувачення, сторона захисту проти цього не заперечувала. 

Отже, суд приходить до висновку, що обвинуваченням не доведено, що саме ОСОБА_2 1 травня 2024 року приблизно о 03 год. 52 хв., перебуваючи біля під`їзду № 1 будинку, що за адресою: м. Київ, вул. А.Ахматової,13б, таємно викрав, належний ОСОБА_5 велосипед марки «Cross Ride». 
Також, прокурором не було спростовано в судовому засіданні версію обвинуваченого, що він на прохання знайомої жінки допоміг їй відвести велосипед до Ломбарду, та ніякої участі у викраденні не брав.
Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, зокрема, у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а сам, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши, надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_2 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки сторона обвинувачення не довела, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, вчинене обвинуваченим.
Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України визнати невинуватим та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 залишити без розгляду.
Речовий доказ: відеозапис - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1