П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/4517/26	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Джабурія О.В.,
– Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року, прийняте у складі суду судді Танцюри К.О. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера від 19.01.2026 № 17730;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_2 сум пенсії у розмірі 75 679,65 грн (сімдесят п`ять тисяч шістсот сімдесят дев`ять грн 65 коп), у розмірі 121 974,90 грн (сто двадцять одна тисяча дев`ятсот сімдесят чотири грн 90 коп), у розмірі 90 634,90 грн (дев`яносто тисяч шістсот тридцять чотири грн 90 коп) та у розмірі 38 000,00 грн (тридцять вісім тисяч грн 00 коп), що підлягали виплаті ОСОБА_3 на підставі Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” і залишилась недоодержаними у зв`язку з його смертю. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову ОСОБА_1 у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера від 19.01.2026 № 17730. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 сум пенсії за померлого ОСОБА_3 , перерахованих на підставі рішень Одеського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 по справі № 420/11134/20, від 15.09.2021 по справі № 420/11160/21, від 23.05.2022 по справі № 420/5170/22, від 03.05.2023 по справі № 420/6352/23, і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та винести нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що виплата нарахованої доплати пенсії по справам № 420/11134/20, 420/11160/21, 420/5170/22 та 420/6352/23 підлягала виплаті ОСОБА_3 після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з Державного бюджету України, проте позивач не є стягувачем по зазначеним справам, тому для виплати недоотриманої доплати пенсії за зазначеними рішеннями суду правові підстави відсутні. Крім того, апелянт вказує, що при розгляді документів, долучених до заяви та визначені права на виплату недоотриманої пенсії встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а померлий ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , тому для виплати недоотриманої пенсії правових підстав немає.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримував пенсію відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Головним управлінням на підставі рішень Одеського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 по справі № 420/11134/20, від 15.09.2021 по справі № 420/11160/21, від 23.05.2022 по справі № 420/5170/22, від 03.05.2023 по справі № 420/6352/23 ОСОБА_3 проведено перерахунок пенсії.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 023.08.2025 Серії НОМЕР_1 .
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера від 19.01.2026 № НОМЕР_2 відмовлено ОСОБА_1 у виплаті недоотриманих пенсій ОСОБА_3 , з підстав, що при розгляді документів, долучених до заяви та визначені права на виплату недоотриманої пенсії встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а померлий ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , для виплати недоотриманої пенсії правових підстав немає. З огляду на викладене, питання щодо виплати суми недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_3 можливо буде розглянути за умови надання (не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера) членами сім`ї документів, що підтверджують родинні стосунки, та документів, які підтверджують спільне місце проживання з померлою на день смерті, в іншому випадку за наявності судового рішення на користь правонаступника.
Позивач не погодилася із правомірністю відмови у виплаті недоодержаної пенсії її померлого чоловіка та звернулася до суду із цим позовом.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії щодо відмови у виплаті позивачу недоотриманої пенсії її померлого чоловіка є протиправними, а не виплата позивачці нарахованих сум пенсії станом на день смерті її чоловіка, є підставою для звернення позивачки до суду із позовом за захистом її прав та задоволення позовних вимог.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, визначає Закон України №2262-ХІІ.
Відповідно до ст. 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.
За змістом ч.3 ст.61 Закону №2262-ХІІ, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Згідно з п.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 (далі – Порядок №3-1), заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Відповідно до пункту 2.26. Порядку для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.
Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Однією з умов виплати пенсії, що не включається до складу спадщини, вказаним вище особам, є те, що пенсія повинна бути призначена, обчислена, нарахована до виплата, але недоодержана за життя померлого пенсіонера, тобто, має існувати таке, що набрало законної сили за життя пенсіонера рішення суду про спонукання пенсійного органу до нарахування пенсії і виплати боргу за пенсією.
При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України.
Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_1 належить до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, та звернулась до пенсійного органу у встановлений законодавством строк із заявою в порядку статті 61 Закону №2262-ХІІ, а отже має право на отримання недоотриманої її померлим чоловіком сум пенсії, нарахованої за його життя, чим спростовуються доводи апелянта про відсутність доказів правонаступництва.
При зверненні до пенсійного органу надала докази, що підтверджують як родинні зв`язки із померлим пенсіонером, так і спільне проживання із ним, зокрема свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 30.04.1976 року і довідку ЖКС «Фонтанський» про спільне проживання на день смерті чоловіка №457 від 29.09.2025 року. При цьому, посилання апелянта на реєстрацію місця проживання позивача та її чоловіка за різними адресами колегія суддів оцінює критично, оскільки факт проживання за певною адресою може підтверджуватись не тільки фактом реєстрації місця проживання, а і іншими належними та допустимими доказами. 
Стосовно посилань апелянта, що позивач, як спадкоємець не є стороною по справам № 420/11134/20, № 420/11160/21, № 420/5170/22 та № 420/6352/23, апеляційний суд зазначає наступне.
Висновки щодо застосування норм права в аналогічних правовідносинах було викладено Верховним Судом у постанові від 16 травня 2023 року по справі № 420/288/21).
Зокрема, Верховний Суд зазначив, що процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, з а якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи.
Закон України №2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону України №2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку, що з огляду на спеціальну процедуру, визначену ст. 61 Закону України №2262-ХІІ, спірні правовідносини не допускають правонаступництва та заміни сторони/стягувача у виконавчому листі. 
Висновки щодо застосування норм права в аналогічних правовідносинах було викладено Верховним Судом також у постановах від 27 вересня 2023 у справі № 420/16546/21, від 29 листопада 2023 року у справах №420/18680/21 та №420/6927/22 та від 08 лютого 2024 року у справі № 420/5064/22.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька