ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 594/616/26 | Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А.
Провадження № 33/817/471/26 | Доповідач - Гриниха Л.Є.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП |

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Гриниха Л.Є. з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної  відповідальності — адвоката Пасічника Т. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної  відповідальності ОСОБА_1 -Пасічника Т. В. на постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2026 року,-
В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн..
Згідно даної постанови, 19 квітня 2026 року о 03 год. 26 хв. с. Іване-Пусте, вул. Центральна, 2, водій гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Мерседес Е250, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Алкотестер Драгер 6810, прилад ARAM 0601, водій від огляду відмовився. Проїхати в найближчий медичний заклад КНП Борщівська міська лікарня для проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України. 
В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.  
Вважає постанову суду необґрунтованою, незаконною та такою, що прийнята із порушенням норм процесуального та матеріального права, а судом здійснено спрощений підхід до розгляду справи.
Вказані вимоги мотивує тим, що до матеріалів справи не долучено жодних доказів щодо наявності підстав для зупинки автомобіля, тому вимога працівників поліції пройти огляду на стан сп`яніння була незаконною.
Також відеозапис з місця події є неналежним доказом, оскільки не зафіксовано правопорушення та факту відмови від проходження огляду.
Зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому позбавлення права керування транспортними засобами не надасть йому можливості виконувати службові завдання.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків. 
Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд дійшов вірного висновку про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі належно досліджених та оцінених всіх доказів, наявних в матеріалах справи.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №644532 від 19.04.2026 року  ОСОБА_1 на пропозицію працівників патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу “Драгер” на місці зупинки транспортного засобу категорично відмовився, а також відмовився його пройти у медичному закладі.
Матеріалами справи встановлено, що пропозиція пройти огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була проведена працівниками поліції у відповідності до вимог ст.266 КУпАП, із застосуванням технічних засобів відеозапису, що в свою чергу не вимагає обов`язкової присутності при цьому двох свідків. 
Встановлені судом обставини відповідають даним зафіксованим нагрудними камерами працівників поліції, що вбачається з долученого до матеріалів справи відеодиску. 
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
З цього відеозапису вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції, у зв`язку із виявленими у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які йому були повідомлені, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та роз`яснено порядок такого проходження, зокрема вказано, що він має право пройти такий на місці зупинки за допомогою газоаналізатора, або проїхати у медичний заклад чи відмовитися від проходження огляду. При цьому, на запитання поліцейського ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду як на місці зупинки автомобіля, так і у медичному закладі.
Отже, судом встановлено, що працівники поліції, на місці зупинки автомобіля, яким керував водій ОСОБА_1 , пропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі, що відповідає вимогам ст.266 КУпАП.
В матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «Лановецька міська лікарня» від 16 серпня 2025 року.
Крім того, згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу було виявлено у ОСОБА_1 таку ознаку алкогольного сп`яніння — запах алкоголю з порожнини рота, з чим погодився останній та засвідчив своїм підписом без жодних зауважень.
Також на місці зупинки ОСОБА_1 особисто підтвердив, що вживав алкоголь.
Тому, доводи захисника про те, що ОСОБА_1 працівники поліції не повідомляли виявлені у нього ознаки сп`яніння є голослівними.
Із долученого відеозапису поліцейських вбачається, що патрульними поліції ОСОБА_1 було належним чином роз`яснено підстави зупинки транспортного засобу, оскільки останній рухався в комендантську годину; вказано про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також його права, передбачені ст.268 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що зупинка транспортного засобу була безпідставною, тому у ОСОБА_1 були відсутні підстави для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Так, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 по всій території України введено воєнний стан.
З цього часу на Тернопільщині встановлена комендантська година з 24:00 до 05:00 год. та у зв`язку із цим заборонено перебувати на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень у цей час. 
Патрулям надано право перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки, а в разі їх відсутності – затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.
З оглянутого відеозапису з нагрудної відеокамери працівника поліції та відеореєстратора вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 рухався 19 квітня 2026 року о 03 год. 26 хв. с. Іване-Пусте, вул. Центральна, 2, тобто у комендантську годину, у зв`язку із чим він був зупинений працівниками поліції.
Захисник також вказує на те, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови його від проходження огляду на стан сп`яніння та не роз`яснено, що саме йому інкримінується.
Так, зі змісту п.1.3 ПДР України вбачається, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а отже й вимогу п.2.5 ПДР щодо обов`яку водія пройти на вимогу поліцейського, котрий виявив ознаки алкогольного сп`яніння, огляд на визначення стану такого сп`яніння. 
Водночас, на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП, якою в тому числі передбачено і право на правову допомогу, якою той мав змогу скористатися у випадку необхідності роз`яснення йому правових наслідків вчиненого ним правопорушення.
Отже, доводи апелянта, викладені у скарзі не впливають на правильність встановлених обставин у справі та не скасовують відповідальність ОСОБА_1 за порушення ним вимог п.2.5 ПДР України та вчинення ним даного адмінправопорушення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд дійшов вірного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Будь-яких порушень судом першої інстанції під час розгляду справи, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, під час перевірки його в апеляційному порядку не встановлено.
Таким чином, доводи апелянта, викладені у скарзі не впливають на правильність встановлених обставин у справі та не скасовують відповідальність  ОСОБА_1  за вчинення ним даного адмінправопорушення.
Адміністративне стягнення на  ОСОБА_1  накладено з дотриманням вимог ст. 33-35 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, майновий стан, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, та вірно визначив стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
При цьому, ОСОБА_1  було призначено адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що хоч і є суворим видом стягненням, однак саме таке стягнення є достатнім та необхідним для виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Ті обставини, на які посилається апелянт, а саме, що він є військовослужбовцем, враховуються апеляційним судом при прийнятті даної постанови, разом з тим, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для зміни стягнення, яке санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачене безальтернативне.
За викладених вище обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Пасічника Т. В. залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2026 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя