| Справа № 478/1074/26 Провадження № 2/478/699/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

27 серпня 2026 року. смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого – судді Іщенко Х.В., 
за участі секретаря Крюкова О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Казанка цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача  ОСОБА_3 звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаним позовом в інтересах  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб між ним (позивачем) та відповідачем ОСОБА_2 зареєстрований 11.02.2026 року, Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис №2834, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин і з того часу вони мешкають окремо і спільне господарство не ведуть . Причиною розлучення є несумісність характерів. Від даного шлюбу спільних дітей не мають . 
Ухвалою суду справа призначена до судового розгляду з викликом сторін по справі.
Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися , однак позивач надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності, в який просить суд не надавати їм з відповідачем строк на примирення, оскільки їх родина фактично розпалася і вони проживають окремо .
Відповідач у судове засідання не з`явилася , про час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином , причини неявки суду не відомі , відзиву на позов, зустрічного позову або заяви про надання їм з позивачем строку на примирення до суду не надала  .  
Суд розглянув справу за наявнми в матеріалах справи документами.
Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого 
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Сторони по справі  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 11.02.2026 року зареєстрували шлюб в Цифровому офісі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис №2834. Від даного шлюбу спільних дітей не мають . 
Письмові доводи позивача, що видно з тексту позовної заяви, вказують на те, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть , спільне життя з відповідачем не склалося, що привело до припинення шлюбних відносин  і з того часу вони мешкають окремо. Після припинення шлюбних відносин згоди щодо продовження подружнього життя не досягли, примирення між ними не відбулося. Їх родина фактично розпалася і вони проживають окремо. Зараз позивач проживає з іншою жінкою, з якою планує зареєструвати шлюб, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базується на неможливості подальшого збереження сім`ї.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання.
Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. 
Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надала до суду заперечень щодо її незгоди з розірванням шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Відповідно до ст.113 СК України , особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. 
При ухваленні рішення суд бере до уваги те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 11.02.2026   року. Від даного шлюбу спільних  дітей не мають .  
Шлюбні відносини у них припинилися і з того часу вони мешкають окремо. Чоловік і жінка після припинення шлюбних відносин згоди щодо продовження подружнього життя не досягли, примирення між ними не відбулося. Їх родина фактично розпалася і вони проживають окремо. Зараз позивач проживає з іншою жінкою, з якою планує зареєструвати шлюб, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базується на неможливості подальшого збереження сім`ї.
Розірвання шлюбу не порушує інтересів сторін по справі. Відмова в розірванні шлюбу може порушити їх право на створення нової сім`ї. 
Сукупність досліджених судом доказів, їх оцінка свідчать проте, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. 
Витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.
Керуючись ст. ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 12,13,76,256,265,273,313,314,319 ЦПК України,суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про розірвання шлюбу , - задовольнити.
Розірвати шлюб між  ОСОБА_1  та  ОСОБА_2 , зареєстрований 11.02.2026 року, Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис №2834. 
Витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складання , а особами які не були присутніми під час його проголошення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду.
Повний текст рішення складено 27.08.2026 року.

Суддя: Х.В.Іщенко