ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 липня 2026 року
м. Київ
справа № 369/11582/23
провадження № 51-4528 км 25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
особи, кримінальне провадження 
стосовно якої закрито ОСОБА_6 , 
захисника ОСОБА_7 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12022100080003309 від 02 березня 2022 року за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Квасиліва Рівненського району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ст. 257 КК України, 
за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2025 року та Київського апеляційного суду від 20 серпня 2025 року.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2025 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 та на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ст. 257 КК України.
Не погоджуючись із таким рішенням місцевого суду, прокурор ОСОБА_8 оскаржила його в апеляційному порядку.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 серпня 2025 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без зміни.
Як видно зі змісту обвинувального акта, ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачувався у тому, що він: 
- з 02 березня 2022 року брав участь у озброєній групі - банді (створеній з метою нападу на підприємства), а також в участі у вчинюваному цією бандою нападі 02 березня 2022 року приблизно о 10:30 на ТОВ «Ніколь-Моторс», розташоване на вул. Великій Кільцевій, 2-Б у с. Петропавлівській Борщагівці Київської області (ст. 257 КК України);
- діючи у складі озброєної організованої групи - банди (створеної з метою нападу на підприємства), в умовах воєнного стану, 02 березня 2022 року в період часу з 09:24 до 10:05, незаконно проник до приміщення ТОВ «ПК Трейд», розташованого на вул. Зодчих, 54 у м. Києві, звідки незаконно таємно викрав майно ОСОБА_9 на загальну суму 211 433,44 грн (ч. 5 ст. 185 КК України); 
- діючи у складі озброєної організованої групи - банди (створеної з метою нападу на підприємства), в умовах воєнного стану, 02 березня 2022 року приблизно о 10:30 здійснив напад на підприємство ТОВ «Ніколь-Моторс», у ході якого, подолавши можливий опір охоронців цього підприємства, шляхом демонстрації вогнепальної зброї (що сприймалося охоронцями як загроза їхньому життю та здоров`ю), не маючи дійсного або уявного права на майно, незаконно заволодів двома транспортними засобами, належними ТОВ «Ніколь-Моторс», чим спричинив цьому товариству майнову шкоду на загальну суму 1 567 980 грн (ч. 3 ст. 289 КК України).
Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На обґрунтування своїх вимог прокурор, наводячи обставини ходу досудового розслідування стосовно ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ст. 257 КК України, зазначає таке: 
- згідно з положеннями ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження прокурором на підставі п. 10 ч. 1 цієї статті не є перешкодою у повідомленні особі про підозру за цими ж обставинами та направленні обвинувального акта до суду. При цьому в такому випадку рішення прокурора про закриття кримінального провадження за вказаною підставою, з огляду на положення, передбачені п. 9-1 ч. 1, ч. 5 ст. 284 КПК України, скасуванню не підлягає;
- усупереч положенням статей 219, 284 КПК України суди дійшли помилкових висновків про те, що станом на день направлення обвинувального акта до суду минули строки досудового розслідування, адже, на думку прокурора, ці строки не перевищували двох місяців. Водночас прокурор зауважує, що суди у своїх рішеннях не вказали, які норми законодавства було порушено під час досудового розслідування, що стало підставою для закриття кримінального правопорушення, а також не навели належного обґрунтування своїх позицій щодо обов`язковості скасування постанови прокурора, ухваленої на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Крім того, сторона обвинувачення звертає увагу на неврахування судами попередніх інстанцій того, що: 
- ОСОБА_6 , серед іншого, обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України (особливо тяжкий злочин), за кваліфікуючою ознакою погроза застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого (демонстрація вогнепальної зброї), яку потерпілі (охоронці ТОВ «Ніколь-Моторс») сприймали реальною;
- відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 лютого 2023 року, викладене у п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України поняття злочину проти життя та здоров`я включає всі склади злочинів, у яких додатковим об`єктом посягання є життя та здоров`я, при цьому в ході вирішення питання можливості застосування вказаної норми процесуального закону необхідно виходити з інкримінованих особі фактичних обставин скоєного кримінального правопорушення та його тяжкості.
Беручи до уваги наведене, прокурор уважає, що у цьому випадку положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не підлягають застосуванню;
Разом з тим прокурор стверджує, що суд апеляційної інстанції, усупереч положенням ст. 419 КПК України, не мотивував свого рішення, не навів ґрунтовного аналізу доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення та, як наслідок, безпідставно відмовив у її задоволенні.
На зазначену касаційну скаргу заперечень від учасників касаційного провадження не надходило.
Позиції інших учасників судового провадження 
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав касаційну скаргу прокурора ОСОБА_8 та просив її задовольнити.
ОСОБА_6 , кримінальне провадження стосовно якого закрито, та його захисник ОСОБА_7 заперечували щодо задоволення касаційної скарги прокурора ОСОБА_8 , просили цю скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без зміни.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та наведені в касаційній скарзі прокурора доводи, колегія суддів дійшла висновку, що ця скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Мотиви Суду
Статтею 433 КПК України установлено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Під час вирішення питання про наявність зазначених у п. 1 ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися ст. 412 КПК України.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У поданій касаційній скарзі прокурор висловлює доводи про допущення судами попередніх інстанцій істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме безпідставного закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Як видно з матеріалів справи, суди попередніх інстанцій, доходячи висновку про необхідність закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 на підставі вказаної вище норми процесуального закону, установили таке: 
- 03 березня 2022 року у кримінальному провадженні № 12022100080000608 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;
- 09 березня 2022 року у зв`язку із оголошенням підозрюваних у розшук слідчим винесено постанову про зупинення кримінального провадження (яка була скасована ухвалою слідчого судді від 23 червня 2022 року);
- 11 березня 2022 року слідчим винесено постанову про відновлення кримінального провадження та 12 березня 2022 року за погодженням із прокурором винесено постанову про зупинення зазначеного кримінального провадження (яка була скасована ухвалою слідчого судді від 16 вересня 2022 року);
- 28 березня 2022 року слідчим винесено постанову про відновлення кримінального провадження та 31 березня 2022 року за погодженням із прокурором винесено постанову про зупинення зазначеного кримінального провадження (яка була скасована ухвалою слідчого судді від 10 січня 2023 року);
- 14 липня 2022 року слідчим винесено постанову про відновлення кримінального провадження та 15 липня 2022 року за погодженням із прокурором винесено постанову про зупинення зазначеного кримінального провадження;
- 05 вересня 2022 року слідчим винесено постанову про відновлення кримінального провадження;
- 14 вересня 2022 року прокурором винесено постанову про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження № 12022100080002475 щодо вчинення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;
- 01 жовтня 2022 року прокурором було винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12022100080002475 до трьох місяців, тобто до 04 листопада 2022 року;
- 28 жовтня 2022 року прокурором винесено постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань у кримінальних провадженням № 12022100080000702 (за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 289, ст. 257 КК України) та № 12022100080002475 за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;
- 03 листопада 2022 року слідчим суддею продовжено строк досудового розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 12022100080000702 до чотирьох місяців, тобто до 03 грудня 2022 року;
- 23 листопада 2022 року слідчим за погодженням з прокурором повідомлено ОСОБА_6 про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ст. 257 КК України;
- 24.11.2022 року прокурором винесено постанову про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження № 12022100080003309 щодо вчинення ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ст. 257 КК України;
- 24 листопада 2022 року слідчий на підставі доручення прокурора повідомив сторону захисту та потерпілих про завершення досудового розслідування та у подальшому ознайомив з частиною матеріалів кримінального провадження № 12022100080003309;
- 17 січня 2023 року слідчим суддею задоволено клопотання слідчого про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_6 та його захиснику до 24 січня 2023 року;
- 30 січня 2023 року прокурором винесено постанову про закриття кримінального провадження № 12022100080003309 стосовно ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ст. 257 КК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із тим, що строк досудового розслідування, з дня повідомлення ОСОБА_6 про підозру (03 березня 2022 року), з урахуванням скасованих слідчими суддями постанов слідчого від 09, 12, 31 березня 2022 року про зупинення кримінального провадження, закінчився 03 травня 2022 року.
Разом з тим місцевий суд (з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції) зазначив, що згадана постанова прокурора про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ч. 6 ст. 110 КПК України, у встановленому законом порядку не скасовувалася та є обов`язковою для виконання. 
Водночас суди зауважили, що хоча вказана постанова прокурора від 30 січня 2023 року і не перешкоджає продовженню досудового розслідування у кримінальному провадженні, проте обвинувальний акт, який надійшов до суду у цьому кримінальному провадженні, містить формулювання пред`явленого обвинувачення з таким же викладом фактичних обставин, за яких прокурором було прийнято рішення про закриття кримінального провадження. 
За таких обставин суди попередніх інстанцій погодилися із викладеними у постанові прокурора від 30 січня 2023 року висновками та зазначили, що оскільки строк досудового розслідування закінчився 03 травня 2022 року, а обвинувальний акт надійшов до суду 26 липня 2023 року (тобто поза межами строку досудового розслідування), то кримінальне провадження № 12022100080003309 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ст. 257 КК України, підлягає закриттю на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. 
Однак, на переконання колегії суддів, наведені висновки судів попередніх інстанцій є необґрунтованими, з огляду на таке. 
Згідно з ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Відповідно до положень, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Системний аналіз зазначених положень процесуального закону свідчить про те, що п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України містить імперативний виняток, який виключає можливість застосування цієї норми КПК України, навіть за наявності обставин, що підтверджують факт закінчення строку досудового розслідування до направлення обвинувального акта до суду, а саме повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
При цьому, ураховуючи те, що п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не містить прямої відсилки до конкретних норм іншого нормативно-правового акта, то наведене в ній поняття «злочину проти життя та здоров`я особи» потребує окремого тлумачення з огляду на доктринальні положення кримінального права та позитивні зобов`язання нашої держави відповідно до Конституції України й Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, доктрина кримінального права виходить із того, що всі склади кримінальних правопорушень за характером їх структури поділяються на дві категорії: прості та складні (ускладнені).
До простих складів зазвичай відносять ті, які містять ознаки одного суспільно небезпечного діяння, що посягає на один об`єкт.
Одним із видів складного (ускладненого) кримінального правопорушення є склад, законодавча конструкція якого передбачає наявність двох і більше (обов`язкових чи факультативних) об`єктів посягання, один із яких є основним, а інший - додатковим у складі поліоб`єктного кримінального правопорушення.
Наявність у складі кримінального правопорушення додаткового об`єкта свідчить про те, що в такому складі кримінального правопорушення цим суспільним відносинам поряд з основним об`єктом заподіюється (може заподіюватись), чи створюється (може створюватися) реальна загроза заподіяння шкоди.
Додатковим об`єктом є цінності, які підлягають одночасному захисту разом з основним об`єктом кримінально-правової охорони. Це такі цінності, яким завдається (може завдаватися) шкода від кримінального правопорушення одночасно з основним об`єктом посягання, що через типове поєднання із характером кримінально-караного діяння та з огляду на передбачені законом спосіб його вчинення, застосовані знаряддя, обстановку й інші ознаки, зумовлює застосування законодавцем особливого підходу до побудови відповідного складу кримінального правопорушення.
Такі цінності як життя і здоров`я можуть бути основним об`єктом для ряду кримінальних правопорушень, передбачених розд. ІІ «Кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи» Особливої частини КК України, але водночас утворювати додатковий об`єкт кримінальних правопорушень з інших розділів КК України.
Таким чином, правильним буде визначення закріпленого в п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України поняття «злочину проти життя та здоров`я особи», виходячи з інкримінованих фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а саме з огляду на те, чи виступають об`єктом цього злочину життя та здоров`я особи.
Водночас для правильного застосування норми п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України також обов`язково має враховуватися і визначена положеннями ст. 12 КК України тяжкість відповідного злочину з об`єктом посягання (основним або додатковим) на життя та здоров`я особи, а саме інкриміноване кримінальне правопорушення має належати до категорії тяжких та / або особливо тяжких злочинів.
Наведений правовий підхід відповідає позитивним зобов`язанням держави Україна стосовно захисту життя та здоров`я особи, які знайшли своє відображення у положеннях статей 3, 27 Конституції України, статей 2, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод й отримали відповідні роз`яснення у Рішенні Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 та рішеннях Європейського суду з прав людини (у справах «Колеви проти Болгарії», «Развозжаєв проти Росії та України» «Удальцов проти Росії», «Чернега та інші проти України»).
Як видно зі змісту обвинувального акта, ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачувався у тому, що він, діючи у складі озброєної організованої групи - банди (створеної з метою нападу на підприємства), в умовах воєнного стану, 02 березня 2022 року приблизно о 10:30 здійснив напад на підприємство ТОВ «Ніколь-Моторс», у ході якого, подолавши можливий опір охоронців цього підприємства, шляхом демонстрації вогнепальної зброї (що сприймалося охоронцями як загроза їхньому життю та здоров`ю), не маючи дійсного або уявного права на майно, незаконно заволодів двома транспортними засобами, належними ТОВ «Ніколь-Моторс», чим спричинив цьому товариству майнової шкоди на загальну суму 1 567 980 грн.
Зазначені протиправні дії ОСОБА_6 було кваліфіковано за ч. 3 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене з проникненням в інше сховище, організованою групою та поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Тобто відповідно до змісту диспозиції ч. 3 ст. 289 КК України основним безпосереднім об`єктом цього кримінального правопорушення є власність (транспортний засіб вартістю, яка у понад 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян), однак під час його вчинення може завдаватися шкода або створюватися загроза й іншим цінностям, у тому числі й життю та здоров`ю особи (додатковий об`єкт).
Разом із цим, згідно з санкцією ч. 3 ст. 289 КК України, така кримінальна діяльність карається позбавленням волі на строк від 8 до 12 років з конфіскацією майна або без такої, що в силу ч. 6 ст. 12 цього Кодексу відносить це кримінальне правопорушення до категорії особливо тяжких злочинів.
Отже, ураховуючи те, що додатковим об`єктом кримінального посягання, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, яке здійснюється з погрозою застосування насильства над потерпілим, є життя та здоров`я особи і відповідно до ст. 12 КК України цей злочин віднесено до категорії особливо тяжких, у контексті застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України зазначене кримінальне правопорушення охоплюється поняттям «особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи», що у такому випадку виключає можливість застосування зазначеної норми кримінального процесуального закону.
Така позиція Суду узгоджується з правовим висновком, відображеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 лютого 2023 року (справа № 932/8842/20) про те, що: 
- викладене у п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України поняття «злочину проти життя та здоров`я особи» охоплює не тільки злочини, передбачені в розділі II Особливої частини КК, а також включає й інші склади злочинів, у яких додатковим об`єктом посягання є життя та здоров`я особи;
- під час вирішення питання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України необхідно виходити з інкримінованих фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та враховувати, з огляду на положення ст. 12 КК України, тяжкість відповідного злочину, об`єктом посягання (основним або додатковим) якого є життя та здоров`я особи;
- якщо з огляду на приписи ст. 12 КК України та санкцію відповідної кримінально-правової норми злочин із додатковим об`єктом посягання у виді життя та здоров`я особи є тяжким чи особливо тяжким, то він для застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України охоплюється поняттям «тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи».
Однак, суди попередніх інстанцій, висновуючи про необхідність застосування до ОСОБА_6 положень, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, не врахували змісту: 
- цієї норми процесуального закону та особливостей її застосування з огляду на доктринальні положення кримінального права та позитивні зобов`язання держави відповідно до Конституції України й Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;
- ч. 3 ст. 289 КК України та пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, зокрема у частині наявності додаткового об`єкта кримінального посягання (погроза застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого);
- зазначеної вище практики Верховного Суду щодо правових підстав, які визначають можливість закриття кримінального провадження у разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи,
чим допустили істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило судам ухвалити законні й обґрунтовані рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).
Висновки Верховного Суду щодо інших доводів касаційної скарги прокурора 
Зважаючи на наявність установлених у ході касаційного перегляду за касаційною скаргою сторони обвинувачення указаного вище порушення (яке є підставою для скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції), колегія суддів не бачить підстав для перевірки доводів прокурора в іншій частині, щодо вчасного звернення з обвинувальним актом до суду (постанова Верховного Суду від 07 грудня 2023 року у справі № 132/287/20).
Висновки Верховного Суду за результатом касаційного розгляду
Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає, що касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій на підставі ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції (п. 2 ч. 1 ст. 436 КПК України), під час якого місцевий суд має врахувати викладене, розглянути кримінальне провадження з дотриманням вимог КПК України та ухвалити законне й обґрунтоване рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
Керуючись статтями 412, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 січня 2025 року та Київського апеляційного суду від 20 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3