УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/8145/23 Головуючий у 1-й інст.  Рожкова О.С. 
Категорія 80 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б., 
суддів: Коломієць О.С., Григорусь Н.Й.,
за участю секретаря Антоневської В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 279/1831/25 за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Житомиробленерго" про відшкодування моральної шкоди, за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Житомиробленерго" на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 жовтня 2025 року та додаткове рішення цього ж суду від 26 листопада 2025 року, ухвалені під головуванням судді Рожкової О.С.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями Акціонерного товариства "Житомиробленерго".
В обґрунтування позову зазначають, що 1 січня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСББ «Іскорость» був укладений договір оренди земельної ділянки для встановлення торгівельного павільйону.
3 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу рухомого майна, з метою його подальшого використання для здійснення підприємницької діяльності, зокрема, металевого кіоску.
Позивачі вказують, що протягом 2021 та 2023 років Акціонерне товариство "Житомиробленерго" безпідставно відмовляло в укладенні договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії для належного позивачам торговельного павільйону, а з 1 жовтня 2023 року припинило його електропостачання без попередження і правових підстав. 
Зазначають, що внаслідок вищевказаного торгівельний павільйон (магазин) залишався без електроенергії понад шістнадцять місяців, що унеможливило здійснення ними господарської діяльності. 
Вказують, що факт протиправності дій відповідача підтверджується рішенням Господарського суду Житомирської області у справі № 906/1360/21, яким договір визнано укладеним, а також рішенням Антимонопольного комітету України №60/91-р/к від 21.08.2023, яким встановлено зловживання відповідачем монопольним становищем на ринку послуг з розподілу електроенергії.
Позивачі зазначають, що в період припинення Акціонерним товариством "Житомиробленерго" розподілу електропостачання вони змушені були придбати та забезпечити доставку акумуляторів з метою їх зарядки, вага яких дуже суттєва, а потім перемістити акумулятори до магазину. 
Внаслідок незаконного припинення електропостачання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазнали значних моральних страждань, які полягали у порушенні звичайного способу життя, погіршенні стану здоров`я, тривалих душевних стражданнях, нервовому напруженні, приниження ділової репутації. Вони тривалий час перебували у стресовому стані, адже від наявності електроенергії залежить робота всіх необхідних технічних приладів в магазині, що вплинуло на фінансований результат торгівельної діяльності, яка є єдиним джерелом доходу позивачів. 
Спричинено моральну шкоду позивачі оцінюють в розмірі 200 000 грн.
За таких обставин, просили стягнути з Акціонерного товариства "Житомиробленерго" на користь  ОСОБА_1  та  ОСОБА_2  по 100 000 грн, в рахунок моральної шкоди.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 28 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Житомиробленерго» на користь  ОСОБА_1  моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У листопаді 2025 року представник позивачки - адвокат Довгалюк Р.О., звернувся до суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення, в якому просив стягнути з АТ «Житомиробленерго» на користь  ОСОБА_1  витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 грн.
Додатковим рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26 листопада 2025 року клопотання задоволено частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Житомиробленерго» на користь  ОСОБА_1  витрати на правничу допомогу у розмірі 1 125 грн.
У задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Житомиробленерго", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Зокрема, зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції залишив поза увагою доводи відповідача та вимоги Правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених 14 березня 2018 року постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого договору.
Представник відповідача наголошує на тому, що згідно з пп.1.2.1 п. 1.3. вказаних Правил, на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку. 
Зазначає, що ОСОБА_1 згідно з договором купівлі-продажу рухомого майна придбала металевий кіоск та використовувала його для здійснення підприємницької діяльності. Позивачка користувалася та здійснювала оплату за фактично спожиту електроенергію, проте не вживала необхідних дій для переукладення договору з розподілу електричної енергії.
Вказує, що ОСОБА_1 , в порушення вимог ч. 4 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, не надала на рухоме майно паспорт прив`язки, який видається органом виконавчої влади та договір оренди земельної ділянки, який повинен бути зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
У зв`язку з відсутністю вищевказаних документів, відповідачем було відмовлено в укладенні договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії між ФОП ОСОБА_1 та Акціонерним товариством "Житомиробленерго". 
В подальшому, після укладення Договору, електропостачання на об`єкт було відновлено.
Стосовно показів свідків відповідач стверджує, що вони були відібрані від осіб, які є зацікавленими та мають родинні стосунки з позивачами, а також які безпосередньо мають відношення до торгівельної діяльності позивачів. 
Акціонерне товариство "Житомиробленерго" зауважує, що за відсутності відповідних документів, передбачених Правилами роздрібного ринку електричної енергії , даний об`єкт неможливо було приєднати до електромережі. 
Звертає увагу на те, що тривалого незаконного припинення електропостачання, що спричинило власнику торгівельного павільйону моральні страждання, порушення звичайного способу життя, погіршення стану здоров`я, не було, а тому, ОСОБА_1 не була спричинена моральна шкода. Відповідач діяв згідно з вимогами встановлених норм та правил влаштування електроустановки споживача.
Звертає увагу на те, що за наслідками судового розгляду справи, оператор системи розподілу АТ "Житомиробленерго" негайно виконав судове рішення. Будь які дії щодо зміни електроспоживання об`єкту не застосовувались.
Відповідач наголошує, що в період судового розгляду справи до торгівельного об`єкта було прокладено тимчасову кабельну лінію електроспоживання від сусіднього будинку, якою споживач користувався необмежений час для здійснення підприємницької діяльності та використовував індивідуальний електрогенератор. 
Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо характеру, глибини та тривалості страждань. Жодної експертизи на підтвердження отриманих позивачем фізичних або моральних страждань не проводилося. 
Відповідач зауважує, що не порушив Закон України «Про захист споживачів».
В апеляційній скарзі на додаткове рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 листопада 2025 року Акціонерне товариство "Житомиробленерго", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Зокрема, зазначає, що при зверненні позовом ОСОБА_1 не надавалися підтверджуючи платіжні документи щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.
Звертає увагу на те, що договір про надання правничої допомоги № 26/06-23/ФО від 26 червня 2023 року, який був укладений між Адвокатським бюро та ОСОБА_1 , був дійсним до 1 червня 2024 року. Разом з тим, рішення у даній справі ухвалено 18 жовтня 2025 року.
На думку відповідача, адвокат не мав повноважень представляти інтереси позивача в суді першої інстанції. 
Вважає, що в розумінні ст. 133 ЦПК України, до судових витрат не відносяться та не відповідають критерію необхідності вказані у акті приймання –передачі, юридичні послуги надані Адвокатом Клієнту. Зокрема, надання консультації Клієнту щодо отримання документів для звернення до суду, підготовка та подання позовної заяви до суду першої інстанції, заяви про усунення недоліків, щодо сплати судового збору, підготовка та подання клопотання про виклик свідків, підготовка нового адвоката до участі в судовому засіданні та участь у даній справі. 
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Акціонерного товариства "Житомиробленерго" на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 жовтня 2025 року та додаткове рішення цього ж суду від 11 серпня 2025 року не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 1 січня 2021 року між ОСББ «Іскорость» та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого ОСББ «Іскорость» передано позивачці в оренду земельну ділянку, площею 0,0020 га, цільове призначення земельної ділянки – торгівельний павільйон (а.с.137137-138 Т.1). 
3 лютого 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_1 купила рухоме майно, зокрема, металевий кіоск (а.с. 74 Т.1).
28 жовтня 2022 року рішенням Господарського суду Житомирської області вирішено вважати укладеним з дня набрання чинності рішенням суду договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та АТ "Житомиробленерго" шляхом його викладення у вигляді єдиного документа відповідно додатку 3 до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (том 1, а.с.76-101).
13 березня 2023 року постановою Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу АТ "Житомиробленерго" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Житомирської області від 28.10.2022 у справі № 906/1360/21 залишено без змін.
15 червня 2023 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду залишено без задоволення касаційну скаргу АТ «Житомиробленерго», а рішення господарського суду Житомирської області від 28.10.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 у справі № 906/1360/21 без змін.
21 серпня 2023 року рішенням Антимонопольного комітету України № 60/91-р/к у межах справи № 257/60/35-рп/к.23 визнано дії АТ «Житомиробленерго», що полягали у відмові в укладенні договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії шляхом висування додаткових необґрунтованих вимог, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з розподілу електроенергії в межах території ліцензійної діяльності відповідача. За це порушення на відповідача накладено штраф у розмірі 40 000 грн.
Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.
Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).
Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Закон України «Про ринок електричної енергії» (зокрема, визначення та обов`язки ОСР) і Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, покладають на оператора системи розподілу обов`язок забезпечувати надійне, безпечне та якісне надання послуг з розподілу електричної енергії з дотриманням установлених показників якості та вимог кодексів.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», зловживання монопольним (домінуючим) становищем суб`єктом господарювання, що призводить до ущемлення інтересів інших учасників ринку або споживачів, забороняється та тягне встановлення відповідальності, у тому числі відшкодування шкоди, завданої такими діями.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю іншої особи, відшкодовується за наявності вини заподіювача шкоди, крім випадків, передбачених законом.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 372/2085/16-ц (провадження № 61-18385св19) зазначено, що:«під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди».
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до АТ «Житомиробленерго» із заявою про укладення договору, однак відповідач безпідставно відмовив у його підписанні та припинив електропостачання до належного їй торговельного павільйону. 
Судом першої інстанції вірно встановлено, що до моменту набрання чинності рішенням господарського суду між сторонам були відсутні договірні правовідносини, оскільки спірний договір не був фактично укладений й відмова відповідача в укладенні договору та припиненні електропостачання були вчинені поза межами договірного зобов`язання. 
Внаслідок таких дій АТ «Житомиробленерго» позивачка була позбавлена можливості користуватися електричною енергією та здійснювати підприємницьку діяльність, що призвело до тривалого порушення прав та моральних страждань останньої. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії АТ «Житомиробленерго» щодо тривалого безпідставного відключення електропостачання до належного позивачам майна є протиправними та перебувають у причинному зв`язку з настанням негативних наслідків для позивачів і зумовили виникнення моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що моральну шкоду внаслідок припинення електропостачання безпосередньо завдано саме ОСОБА_1 , оскільки вона є власником торгівельного павільйону. А тому враховуючи характер і тривалість протиправних дій відповідача, обсяг спричинених душевних страждань ОСОБА_1 суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з АТ «Житомиробленерго» саме на користь ОСОБА_1 50 000 грн моральної шкоди. 
Щодо оскарження додаткового рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 2 вересня 2025 року, варто зазначити наступне.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 користувалося професійною правничою допомогою, яка надавалася адвокатом Довгалюк Р.О. 
Підтвердженням вказаного є договір №26/06-23-ФО від 26.06.2023, ордер серії AМ №1061429 від 15.08.2023, акти приймання-передачі наданих послуг від 30.06.2023, 31.12.2023, 30.06.2024 за договором від 26.06.2023 №26/06-23/ФО.
Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
Згідно з положеннями статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Пунктами 1-3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).
Враховуючи те, що позов задоволено частково ( на 25% ) й витрати на правничу допомогу сторін підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених вимог, з урахуванням засад розумності та справедливості, суд дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 1125 грн.
Доводи апеляційних скарг на рішення та додаткове рішення суду першої інстанції є безпідставними та не спростовують висновків суду.
Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Житомиробленерго" залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 жовтня 2025 року та додаткове рішення цього ж суду від 26 листопада 2025 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Талько О.Б.

Судді: Коломієць О.С.

Григорусь Н.Й.