Справа № 638/16402/26
Провадження № 3/638/3359/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року            м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду міста Харкова Шамраєв М.Є., розглянувши  адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

УСТАНОВИВ:

07.07.2026 о 22 годині 55 хвилин у м. Харкові по вул. 23 Серпня біля будинку 51, водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1«а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
За цим фактом 07.07.2026  о 23 годині 43 хвилин інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Харківській області лейтенантом поліції Батрак В.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 713459.
Крім того, 07.07.2026 о 22 годині 55 хвилин у м. Харкові по вул. 23 Серпня біля будинку 51, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я водій ОСОБА_1  відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Тим самим  ОСОБА_1  вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
За цим фактом 07.07.2026  о 23 годині 25 хвилин інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Харківській області лейтенантом поліції Батрак В.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 713446.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП постановою судді від 15 липня 2026 року адміністративні матеріали справи № 638/16402/26 (провадження № 3/638/3359/26), № 638/16403/26 (провадження №3/638/3360/26) щодо притягнення до адміністративної відповідальності притягуваного:  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126, КУпАП об`єднано в одне провадження, присвоївши їм єдиний номер справи № 638/16402/26 (провадження № 3/638/3359/26).
У судове засідання  ОСОБА_1  не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення повісток за адресою, указаною в протоколах, натомість поштові відправлення були повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно ч. 1 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Тож суд доходить висновку про можливість розгляду справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП підтверджується наступними доказами у справі, дослідженими та оціненими судом у їх сукупності та взаємозв`язку:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №713459 від 07.07.2026;
- переглянутими відеозаписами на місці зупинки транспортного засобу під відеофіксацію бодікамерами;
- довідкою про повторність, виданої старшим інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП капітаном поліції Демченко В.;
- довідкою, виданої старшим інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП капітаном поліції Демченко В. про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував;
- довідкою, виданої інспектором старшим інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП капітаном поліції Демченко В про те, що автомобіль ««ВАЗ 21093», державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно облікових даних ІПНП належить ОСОБА_2 ;
- копією постанови серії ЕНА № 7251541 від 24.05.2026, якою  ОСОБА_1  було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП;
- рапортом інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Батрак В. про обставини складення протоколу.
Частиною п`ятою статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Так, ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Пункт 2.1 «а» Правил дорожнього руху України закріплює, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Отже, під час розгляду справи встановлено, що  ОСОБА_1  вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами у справі, дослідженими та оціненими судом у їх сукупності та взаємозв`язку:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 713446 від 07.07.2026;
- довідкою, виданої старшим інспектором ВАП УПП в Харківській області ДПП капітаном поліції Демченко В. про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.07.2026;
- рапортом інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Батрак В. про обставини складення протоколу;
- переглянутими відеозаписами, на яких зафіксовано відмову  ОСОБА_1  від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога в медичному закладі охорони здоров`я під відеофіксацію бодікамерами.
Частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким порядок визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.
Так, з огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (п.2 розділу І Інструкції). Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п.3 розділу І Інструкції). Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п.4 розділу І Інструкції).
Згідно з п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Таким чином, проаналізувавши усі наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина  ОСОБА_1  у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за тих фактичних обставин, як вони викладені у протоколі про адміністративні правопорушення, є доведеною.
При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст. ст. 33-35 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.
Також при накладенні стягнення суд враховує правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену нею у постанові від 04.09.2023 по справі № 702/301/20, згідно з якою суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Мотивуючи вказану позицію Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначила, зокрема, що відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).
Виходячи із системного аналізу зазначених норм, об`єднана палата вважає, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей 286, 286-1 КК, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч. 2 ст. 50 КК. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.
Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.
Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.
Крім того, при накладанні адміністративного стягнення, суд враховує положення ст. 36 КУпАП, яка закріплює, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
При визначенні  ОСОБА_1  адміністративного стягнення суд, керуючись вимогами ст. 33-35 КУпАП, враховуючи характер вчинених правопорушень та ступінь їх суспільної небезпеки, а також відомості про особу  ОСОБА_1 , який продовжує вчиняти правопорушення, дійшов висновку, що необхідним для його виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, а також шляхом приєднання додаткового стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 рік з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, та без оплатного вилучення транспортного засобу, позаяк за відомостями, наявними в справі, транспортний засіб, яким керував  ОСОБА_1  належить ОСОБА_2 .
Суд вважає, що такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.
Відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI з наступними змінами та доповненнями, з  ОСОБА_1  підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі, встановленому зазначеним Законом.
Керуючись ст. 33, 34, 35, 36, 126, 130, 253, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ,     ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130  КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у відповідності до ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 6 років та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Реквізити для сплати штрафу на користь держави: отримувач коштів: ГУК Харківськ обл/Харків обл/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA168999980313020149000020001, код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу адміністративне стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху.
Стягнути з ОСОБА_1 ,     ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 копійок.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя         М.Є. Шамраєв