ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 серпня 2026 року | Справа № 280/5821/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника – адвоката Хомича Івана Олександровича (пр. Повітрофлотський, буд. 34, оф. 30, м. Київ, 03186), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69005) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
11.06.2026 засобами системи «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивачка, ОСОБА_1 ), в особі представника – адвоката Хомича Івана Олександровича, до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якій позивачка просить суд:
визнати протиправними дії відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії позивачки шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії позивачки за 2019-2021 роки в розмірі 10846,37 грн, на коефіцієнти у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115, починаючи з 10.12.2025, та у розмірі 1,121, починаючи з 01.03.2026 для забезпечення індексації пенсії;
зобов`язати відповідача провести починаючи з 10.12.2025 перерахунок пенсії позивачки відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії позивачки за 2019-2021 роки в розмірі 10846,37 грн на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115 та починаючи з 01.03.2026 на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,121 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,197, 1,0796 та 1,115) та у зв`язку з цим здійснювати виплату пенсії позивачки у повному обсязі з видатків бюджету Пенсійного фонду України на виплату пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у загальному порядку, встановленому цим Законом, а не з видатків на погашення заборгованості з виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) на виконання ретроспективних судових рішень та видатків на виплату пенсій у солідарній системі, перерахованих на виконання рішень суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та з 2022 року отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, з часу призначення позивачці пенсії, індексація показника середньої заробітної плати, врахованого при її обчисленні, не здійснювалась, натомість відповідачем призначались щомісячні доплати до пенсії у 2023-2024 роках, а в 2025-2026 року індексація здійснювалась на неналежний коефіцієнт, що, на думку позивачки, свідчить про протиправні дії відповідача. Просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою від 15.06.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
30.06.2026 засобами системи «Електронний суд» від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№36805), в якому зазначено, що позивачці була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Для розрахунку пенсії позивачки застосовується показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки в розмірі 10846,37 грн. В подальшому пенсія позивачки перераховувалась та виплачувалась відповідно до норм чинного законодавства, згідно з наявними в пенсійній справі документами. Виходячи із вищезазначеного вважає, що дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивачки повністю відсутні. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та з 2022 року отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV). 
Пенсія позивачці була призначена із застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передували зверненню за її призначенням, а саме за 2019 – 2021 роки у розмірі 10846,37 грн.
Щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Позивачка вважає, що відповідна індексація показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, із застосуванням якого була призначена їй пенсія, мала проводитись шляхом її послідовного збільшення на коефіцієнти у розмірі: 
1,197 з 01.03.2023 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році»;
1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році»;
1,115 з 01.03.2025 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році»;
1,121 з 01.03.2026 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 №236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році».
Позивачка стверджує, що з часу призначення їй пенсії індексація показника середньої заробітної плати, врахованого при її обчисленні, не здійснювалась, натомість відповідачем призначались щомісячні доплати до пенсії у розмірі: 
100 гривень з 01.03.2023 відповідно до Постанови №168; 
100 гривень з 01.03.2024 відповідно до Постанови №185. 
У 2025 році розмір пенсії позивачки перераховано відповідачем шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення/перерахунку пенсії, на коефіцієнт збільшення 1,046, а не на коефіцієнт 1,115, як це передбачено п. 1 Постанови №209.
У 2026 році розмір пенсії позивачки перераховано шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення/перерахунку пенсії, на коефіцієнт збільшення 1,061, а не на коефіцієнт 1,121, як це передбачено п. 1 Постанови №236.
Зазначене підтверджується листом відповідача від 08.05.2026 за №0800-0904-8/40114, наданими розрахунками та не є спірним.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивачка звернулась з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам суд зазначає таке.
Спірним питанням, яке слід вирішити у межах розгляду цієї справи, є порядок проведення індексації пенсії позивачки із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796, у розмірі 1,115 та у розмірі 1,121.
Суд установив, що Верховний Суд вже розглядав справи з подібними правовідносинами та, зокрема, у постанові від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23 дійшов висновку про те, що індексація пенсій згідно із Законом №1058-IV має проводитися шляхом збільшення саме того показника середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески, що був фактично застосований при обчисленні конкретної пенсії, а не умовно встановленого базового показника на 1 жовтня 2017 року, як це передбачено Порядком проведення індексації пенсій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 (далі - Порядок №124).
Верховний Суд у вказаній справі зазначив, що у випадку суперечності між законом і підзаконним актом, застосуванню підлягає закон, як акт вищої юридичної сили.
З огляду на це, у пункті 47 постанови від 13 січня 2025 року Верховний Суд зазначив, що вказаний Порядок у частині, яка визначає індексацію лише від базового показника за 2017 рік, суперечить Закону, а отже, не підлягає застосуванню в частині, що виходить за межі приписів частини другої статті 42 Закону №1058-IV.
Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 15 квітня 2025 року в справі №200/5836/24 не знайшла підстав для відступу від правового висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23 та інших постановах, де він застосований.
Зокрема, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зазначила:
«83. Таким чином, положення Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», не узгоджені з приписами частини другої статті 42 Закону №1058-IV, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року (за приписами Порядку).
94. Таким чином, при проведенні перерахунку пенсій, призначених у 2020 - 2023 роках згідно з Законом №1058-IV, у зв`язку з щорічною індексацією, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною другою статті 42 Закону №1058-IV. Застосуванню також підлягають відповідні постанови Кабінету Міністрів України «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» від 22 лютого 2021 року №127, «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16 лютого 2022 року №118, «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24 лютого 2023 року №168.
95. Порядок №124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону №1058-IV.
96. З огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами судова палата доходить висновку, що застосування при проведенні індексації пенсій, починаючи з 2020 року, відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV положень пункту 5 Порядку №124, є протиправним.
97. З врахуванням вищевикладеного, абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку №124 повинні застосовуватися лише у відповідності з частиною другою статті 42 Закону №1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення вказаної пенсії».
Таким чином, індексація пенсій у 2020-2026 роках повинна проводитись відповідно до постанов №251, №127, №118, №168, №185, №209, №236, Порядку №124 та з урахуванням приписів частини другої статті 42 Закону №1058-IV шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115, 1,121 відповідно.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23, від 27 січня 2025 року у справі №200/422/24, від 28 січня 2025 року у справі №400/4663/24, від 28 січня 2025 року у справі №120/1483/24, від 15 липня 2025 року у справі №400/10700/24, від 25 серпня 2025 року у справі №440/14614/24, від 25 лютого 2026 року у справі №160/9402/25, від 02 березня 2026 року у справі №480/1476/25 та інших.
Отже, застосовуючи наведені вище висновки Верховного Суду до обставин цієї справи, суд констатує, що ГУ ПФУ в Запорізькій області, здійснюючи перерахунок пенсії позивачки на підставі частини другої статті 42 Закону №1058-IV без застосування коефіцієнтів збільшення 1,197, 1,0796, 1,115, 1,121, відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивачки, діяло не у відповідності до вимог чинного законодавства.
Зазначене зумовлює наявність підстав для задоволення позовних вимог, в цій частині.
Щодо позовних вимог про проведення виплати пенсії без застосування Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №821 від 14.07.2025, то суд зазначає, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 по справі №320/51895/25, яке постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2026 по справі №320/51895/25 залишено без змін, постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень» від 14.07.2025 №821 визнано протиправною та нечинною.
За таких обставин, відсутні підстави вважати, що відповідачем будуть застосовані положення постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 по справі №320/12166/20 колегія суддів зауважила, що адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача. Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії чи утриматись від вчинення певних дій, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому. (п.71 Постанови).
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду: від 14 вересня 2020 року у справі №560/2120/20, від 19 серпня 2021 року у справі №420/3284/20, від 17 вересня 2021 року у справі №580/1285/20, від 06 квітня 2022 року у справі №620/1081/20, від 23 червня 2022 року у справі №620/1591/20, від 13 березня 2023 року у справі №620/6368/20, від 30 березня 2023 року у справі №620/1252/20, від 25 квітня 2023 року у справі №420/8932/20, від 04 липня 2024 року у справі №240/12224/23, від 18 червня 2025 року у справі №380/24303/23 та багатьох інших.
Отже, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.
Решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем не доведено правомірність своїх дій при проведенні перерахунку (перерахунків) пенсії позивачки.
З урахуванням викладеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
При звернення до суду позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1064,96 грн, який підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Інші судові витрати позивачкою до стягнення не заявлялись.
Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника – адвоката Хомича Івана Олександровича (пр. Повітрофлотський, буд. 34, оф. 30, м. Київ, 03186), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69005) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 , відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без його індексації шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який врахований для обчислення розміру її пенсії за 2019-2021 роки у сумі 10846,37 грн, на коефіцієнти у розмірах 1,197, 1,0796, 1,115, 1,121.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести починаючи з 10.12.2025 перерахунок пенсії ОСОБА_1 , відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення її пенсії за 2019-2021 роки в розмірі 10846,37 грн на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115 та починаючи з 01.03.2026 на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,121 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,197, 1,0796 та 1,115) та здійснити її виплату із урахуванням вже виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. 
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення у повному обсязі складено та підписано «05» серпня 2026 року.

Суддя Р.В. Кисіль