Справа № 365/246/26
2/214/4677/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
20 серпня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: 
головуючого – судді Попова В.В.,
при секретарі – Собченко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №6866006 від 19.07.2025 року у розмірі 40 717 грн. 74 коп., а також судовий збір в сумі 2 662 грн. 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн. 00 коп. та витрати, пов`язані з підготовкою та направленням документів боржнику у розмірі 381 грн. 74 коп.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19 липня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений Кредитний договір №6866006, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 11 000 грн. 00 коп. та зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у термін, встановлений Договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені у Договорі. 
ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши кредитні кошти в обсязі та у строк, визначених умовами Кредитного договору, однак відповідач не виконала умов Кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 
25 листопада 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» набуло права вимоги до боржників ТОВ «Мілоан», у тому числі до відповідача за Кредитним договором №6866006 від 19.07.2025 року. 
Станом на дату подання даної позовної заяви заборгованість відповідача за Кредитним договором №6866006 становить 40 717 грн. 74 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 11 000 грн. 00 коп., заборгованість по комісії за надання кредиту – 11 836 грн. 00 коп., штрафні санкції, за неналежне виконання кредитного зобов`язання – 5 500 грн. 00 коп.
Оскільки відповідач у добровільному порядку не здійснює погашення існуючої заборгованості, тому позивач звернувся до суду із даним позовом.
Ухвалою суду від 04.05.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву. 
Відповідач належним чином повідомлялась про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, своїм правом не скористалась - відзив на позовну заяву до суду не надала.
За встановлених обставин суд уважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Так, 19 липня 2025 року між ТОВ «Мілоан» тавідповідачем було укладено Договір про споживчий кредит №6866006, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 11 000 грн. 00 коп., строком на 360 днів, тобто до 14 липня 2026 року, комісія за надання кредиту становить 594 грн. 00 коп., комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) – 35 332 грн. 00 коп., проценти за користування кредитом – 0,0010% річних.
Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки № НОМЕР_1 .
Згідно до п. 4.1. Кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісій та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору та Графіку платежів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 1 000 грн. 00 коп. за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені Графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш ніж 2 днів.
Кредитний договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора – 555975.
Відповідно до Додатку №1 до Договору про споживчий кредит №6866006 від 19.07.2025 року – Графіку платежів, реальна річна процентна ставка становить 1 489,17%, загальна вартість кредиту – 49 926 грн. 00 коп.
Згідно до платіжного доручення №158120184 від 19.07.2025 року, ТОВ «Мілоан» 19 липня 2025 року перерахував на банківську картку № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 11 000 грн. 00 коп. 
Відповідно до наданого розрахунку первісного кредитодавця ТОВ «Мілоан», нарахування заборгованості за кредитом здійснювалось відповідно до умов Договору. 
Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Положеннями ст. 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; суб`єкт електронної комерції суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
За змістом ч.ч. 3, 4, 6, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
25 листопада 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» було укладено Договір факторингу №ДО-20251125, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» набуло права вимоги до боржників ТОВ «Мілоан».
Згідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №ДО-20251125 від 25.11.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» набуло право вимоги до відповідача за Кредитним договором №6866006 від 19.07.2025 року у розмірі 28 336 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 11 000 грн. 00 коп., заборгованість по комісії за надання кредиту – 11 836 грн. 00 коп., штрафні санкції, за неналежне виконання кредитного зобов`язання – 5 500 грн. 00 коп.
Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» наділено правом вимоги до відповідача за Кредитним договором №6866006 від 19.07.2025 року у розмірі 28 336 грн. 00 коп. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.ст.610,612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Так, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Кредитного договору, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» по укладеному Кредитному договору №6866006 від 19.07.2025 року становить 28 336 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 11 000 грн. 00 коп., заборгованість по комісії за надання кредиту – 11 836 грн. 00 коп., штрафні санкції, за неналежне виконання кредитного зобов`язання – 5 500 грн. 00 коп.
Між тим, суд звертає увагу, що позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №6866006 від 19.07.2025 року у розмірі 40 717 грн. 74 коп., тоді як така сума суперечить розміру загальної суми заборгованості при здійсненні математичного обрахунку шляхом додавання всіх складових частин заборгованості, які сам же позивач зазначив у своїй позовній заяві, позаяк за обрахунком суду загальна сума заборгованості становить 28 336 грн. 00 коп. (11 000 грн. 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту + 11 836 грн. 00 коп. – заборгованість по комісії за надання кредиту + 5 500 грн. 00 коп. – штрафні санкції, за неналежне виконання кредитного зобов`язання).
Також суд зазначає, що сторонами було погоджено розмір відсотків та порядок їх нарахування за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим суд погоджується з їх розміром та порядком нарахування.
Щодо вимог про стягнення штрафу/пені, суд зазначає наступне.
Так, дійсно сторони у Договір про споживчий кредит №6866006 від 19.07.2025 року обумовили сплату штрафу у розмірі 1 000 грн. 00 коп. за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені Графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш ніж 2 днів.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 року №2120-IX, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Здійснюючи тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Верховний Суд в постанові від 12.06.2024 року у справі №910/10901/23 виснував, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення повернення коштів. Аналогічна позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18.10.2023 року у справі №706/68/23.
Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а позивачем нараховано штрафні санкції, за неналежне виконання кредитного зобов`язання за Договором про споживчий кредит №6866006 від 19.07.2025 року у цей період, підстави для стягнення з відповідача 5 500 грн. 00 коп. відсутні.
Крім того, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по комісії за надання кредиту підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом установлено, що позивач у позовній заяві зазначає, що заборгованість відповідача по комісії за надання кредиту становить 11 836 грн. 00 коп., у той час у Договорі про споживчий кредит №6866006 від 19.07.2025 року сторони погодили про сплату комісії за надання кредиту у розмірі 594 грн. 00 коп.
Між тим, з розрахунку ТОВ «Мілоан» убачається, що первісним кредитодавцем нараховано відповідачу заборгованість по комісії у розмірі 11 836 грн. 00 коп., з яких: комісія за надання кредиту – 594 грн. 00 коп. та комісія за обслуговування кредиту – 11 242 грн. 00 коп.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.
Встановивши, що позивачем були заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту у розмірі 11 242 грн. 00 коп., суд дійшов до висновку про те, що стягнення з відповідача такої заборгованості є безпідставним.
Таким чином, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором №6866006 від 19.07.2025 року у розмірі 11 594 грн. 00 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту – 11 000 коп. 00 коп.; заборгованість по комісії за надання кредиту – 594 грн. 00 коп. 
Відповідач своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористалась, доказів на спростування тверджень позивача, викладених у позовній заяві також не надала, розрахунки заборгованості не спростувала.
Відтак, зважаючи на вище викладене, суд уважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. 
Вирішуючи питання щодо відшкодування понесених судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача, у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 757 грн. 99 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 416 грн. 40 коп.
Витрати позивача на відправлення документів відповідачу у розмірі 381 грн. 74 коп. відшкодуванню не підлягають, оскільки суду не надано доказів обов`язковості понесення ним таких витрат, у відповідності до вимог ЦПК України та саме у такому розмірі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 514, 526, 527, 530, 554, 610, 623, 638, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» (ЄДРПОУ 43950742, юридична адреса: м. Київ, просп. Соборності, будинок 30-А, офіс 321) заборгованість за Кредитним договором №6866006 від 19.07.2025 року у розмірі 11 594 грн. 00 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту – 11 000 коп. 00 коп.; заборгованість по комісії за надання кредиту – 594 грн. 00 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» (ЄДРПОУ 43950742, юридична адреса: м. Київ, просп. Соборності, будинок 30-А, офіс 321) судовий збір у розмірі 757 грн. 99 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 416 грн. 40 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя В.В. Попов.