ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/15712/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,
секретар судового засідання - Лелюх Є. П., 

за участю представників: 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Комсервиспром 10" - Лебедя О. П. (адвоката, в режимі відеоконференції), 
Міністерства юстиції України - Рєпкіна Н. І. (самопредставництво), 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробудсервіс-2020" - не з`явилися,
Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт 2018" - не з`явилися, 
приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни - не з`явилися, 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпек" - Платонової Г. В. (адвоката), 

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комсервиспром 10"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 (колегія суддів: Гаврилюк О. М. - головуючий, Майданевич А. Г., Ткаченко Б. О.) та рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 (суддя Котков О. В.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комсервиспром 10"
до Міністерства юстиції України,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробудсервіс-2020", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт 2018", 3) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни, 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпек",
про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ: 

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Комсервиспром 10" (далі - ТОВ "Комсервиспром 10") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 07.12.2020 № 4236/5 у частині задоволених вимог скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіпек" (далі - ТОВ "Гіпек") і скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2017 № 38329866, від 21.12.2017 № 338883986, прийнятих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Змисловською Тетяною Василівною (далі - приватний нотаріус Змисловська Т. В.).

1.2. Позовні вимоги ТОВ "Комсервиспром 10" обґрунтовані тим, що наказ Міністерства юстиції України від 07.12.2020 № 4236/5, яким частково задоволено скаргу ТОВ "Гіпек" від 15.07.2020 та скасовано рішення приватного нотаріуса Змисловської Т. В., прийнятий із порушенням Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128, тому підлягає визнанню протиправним і скасуванню.

ТОВ "Комсервиспром 10" посилалося на те, що державна реєстрація права була здійснена за іншою особою, ніж зазначена в рішенні, яке оскаржується; наказом Міністерства юстиції України від 21.02.2018 № 560/7 вже було відмовлено ТОВ "Гіпек" у задоволенні скарги щодо скасування рішень приватного нотаріуса Змисловської Т. В. від 24.11.2017 № 38329866, від 21.12.2017 № 38883986; ТОВ "Гіпек" звернулося до Міністерства юстиції України зі скаргою з порушенням строків, встановлених статтею 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.08.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 у справі № 910/15712/23, відмовлено в позові ТОВ "Комсервиспром 10". 

2.2. Суд першої інстанції, відмовляючи в позові ТОВ "Комсервиспром 10", зазначив, що з урахуванням позиції Верховного Суду у справі № 910/6206/21, в цьому випадку визнання недійсним та скасування спірної частини наказу Міністерства юстиції України від 07.12.2020 № 4236/5 щодо задоволення вимог скарги ТОВ "Гіпек" та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2017 № 38329866, від 21.12.2017 № 338883986, не є належним способом захисту прав позивача, оскільки не призведе до реального відновлення стверджуваного ним права щодо права власності на зазначений об`єкт незавершеного будівництва. Оскільки обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові, то суд першої інстанції відмовив в позові ТОВ "Комсервиспром 10".

Суд апеляційної інстанції також зазначив, що в цьому випадку визнання недійсним та скасування спірної частини наказу Міністерства юстиції України від 07.12.2020 № 4236/5 щодо задоволення вимог скарги ТОВ «Гіпек» і скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2017 № 38329866, від 21.12.2017 № 338883986 не є належним способом захисту прав позивача, оскільки не призведе до реального відновлення стверджуваного ним права щодо права власності на зазначений об`єкт незавершеного будівництва, тому погодився з висновком господарського суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог. 

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї 

3.1. Не погодившись із висновками судів попередніх інстанцій, ТОВ "Комсервиспром 10" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 у справі № 910/15712/23 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовну заяву ТОВ "Комсервиспром 10" задовольнити в повному обсязі, визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 07.12.2020 № 4236/5 в частині задоволення вимог скарги ТОВ "Гіпек" і скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2017 №38329866, від 21.12.2017 №338883986, прийнятих приватним нотаріусом Змисловською Т. В.

3.2. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, ТОВ "Комсервиспром 10" зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник, звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 13.05.2025 у справі № 910/13544/22, відповідно до яких відсутність скасованого наказу Міністерства юстиції України унеможливлює повторний розгляд скарги.

Касаційна скарга з підстав, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що відсутній правовий висновок Верховного Суду про можливість оскарження в судовому порядку наказу Міністерства юстиції України від 07.12.2020 № 4236/5 особою, яка не володіє спірним майном, що було предметом реєстраційних дій, та не порушує питання про його витребування із чужого незаконного володіння, як належний способом захисту прав та інтересів такої особи.

3.3. Міністерство юстиції України у відзиві просить залишити касаційну скаргу ТОВ "Комсервиспром 10" без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 у справі № 910/15712/23 - без змін. На думку Міністерства юстиції України, доводи касаційної скарги є безпідставними й необґрунтованими, а рішення судів ухвалені з урахуванням висновків Верховного Суду. 

3.4. ТОВ "Гіпек" у відзиві просить залишити касаційну скаргу ТОВ "Комсервиспром 10" без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 у справі № 910/15712/23 - без змін. ТОВ "Гіпек" зазначає, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, а підстави для їх скасування відсутні. 

4. Обставини справи, встановлені судами 

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 24.11.2017 приватний нотаріус Змисловська Т. В. зареєструвала право власності за ТОВ "Комсервиспром 10" на об`єкт нерухомого майна, про що внесла запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 38329866. Об`єктом нерухомого майна є 99 % від загальної площі об`єкта незавершеного будівництва односекційної будівлі за проєктом "Житлово-громадський комплекс", що розташований за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 58, м. Київ (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1417833280391).

4.2. Як зазначив суд першої інстанції, підставою виникнення права власності за позивачем зазначено договір про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до статті 38 Закону України "Про іпотеку", серія і номер: 568, виданий 12.01.2012, видавник: Курковська Я. Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу.

4.3. Надалі 21.12.2017 приватний нотаріус Змисловська Т. В. зареєструвала право власності за ТОВ "Старт 2018" на об`єкт нерухомого майна, про що внесла запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 38883986. Об`єктом нерухомого майна є 99 % від загальної площі об`єкта незавершеного будівництва односекційної будівлі за проєктом "Житлово-громадський комплекс", що розташований за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 58, м. Київ (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1417833280391).

4.4. Підставою виникнення права власності за ТОВ "Старт 2018" зазначено акт приймання-передачі нерухомого майна (серія та номер: 3421, 3422, виданий 13.12.2017, видавник: Дажук М. В., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу) та рішення загальних зборів про створення ТОВ "Старт 2018" (серія та номер: 1038, виданий 22.11.2017, видавник: Коновалова Е. А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу).

4.5. 04.07.2018 між ТОВ "Старт 2018" (продавець) та ТОВ "Євробудсервіс-2020" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу, предметом якого є нерухоме майно - 99% від загальної площі об`єкта незавершеного будівництва односекційної будівлі за проєктом "Житлово-громадський комплекс" загальною площею 13 003 м^2, який складається з 25 поверхів, цокольного поверху та технічного поверху, що розташований за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 58, м. Київ.

4.6. 04.07.2018 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй В. В. прийняв рішення № 41895286 про державну реєстрацію права власності за ТОВ "Євробудсервіс-2020" на об`єкт нерухомого майна: 99 % від загальної площі об`єкта незавершеного будівництва односекційної будівлі за проєктом "Житлово-громадський комплекс" за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 58, м. Київ (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1417833280391).

4.7. 15.07.2020 ТОВ "Гіпек" звернулося до Офісу протидії рейдерству Міністерства юстиції України зі скаргою на дії, проведені державним реєстратором (вх. № 19922-33-20), в якій, зокрема, просило скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Змисловської Т. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 38329866 від 24.11.2017, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ТОВ "Комсервиспром 10" (позивача) від 24.11.2017 № 23555199 на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний № 1417833280391), скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Змисловської Т. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38883986 від 21.12.2017, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ТОВ "Старт 2018" від 18.12.2017 № 24081255 на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний № 1417833280391).

4.8. 15.10.2020 за результатами розгляду цієї скарги Колегія з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції надала висновок, яким, зокрема, рекомендувала: 1) скаргу ТОВ "Гіпек" від 15.07.2020 задовольнити частково; 2) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2017 № 38329866, від 21.12.2017 № 38883986, прийняті приватним нотаріусом Змисловською Т. В.

Серед мотивів рішення, викладених у стислому вигляді, Колегія з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції зазначила, що приватний нотаріус Змисловська Т. В. порушила положення Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, оскільки прийняла оскаржувані рішення за відсутності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, документа, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт, та технічного паспорта на об`єкт незавершеного будівництва; під час прийняття оскаржуваних рішень приватний нотаріус належним чином не перевірила обсягу цивільної правоздатності та дієздатності ТОВ "Комсервиспром 10" і уповноваженої особи Зулфієвого Г. О. Тому оскаржувані рішення, прийняті приватним нотаріусом Змисловською Т. В., підлягають скасуванню, оскільки прийняті з порушенням законодавства.

4.9. На підставі висновку цієї Колегії від 15.10.2020 Міністерство юстиції України прийняло рішення, оформлене наказом від 07.12.2020 № 4236/5, яким скаргу ТОВ "Гіпек" від 15.07.2020 задоволено частково, скасовано рішення від 24.11.2017 № 38329866, від 21.12.2017 № 38883986, прийняті приватним нотаріусом Змисловською Т. В.

4.10. ТОВ "Комсервиспром 10", вважаючи, що наказ Міністерства юстиції України від 07.12.2020 № 4236/5 у частині задоволення вимог скарги ТОВ "Гіпек" та скасування рішень про державну реєстрацію обтяжень від 24.11.2017 № 38329866, від 21.12.2017 № 38883986, прийнятих приватним нотаріусом Змисловською Т. В., є протиправним, тому має бути скасованим, звернулося до суду з позовом про визнання протиправним та скасування цього наказу.

5. Позиція Верховного Суду 

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. 

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.2. Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені в касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

5.3. Предметом позову в цій справі є матеріально-правові вимоги ТОВ "Комсервиспром 10" до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу від 07.12.2020 № 4236/5 у частині задоволення вимог скарги ТОВ "Гіпек" та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2017 № 38329866, від 21.12.2017 № 338883986, прийнятих приватним нотаріусом Змисловською Т. В. 

5.4. Колегія суддів зазначає, що відповідно до частин 1, 2 статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

5.5. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

5.6. За змістом статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

5.7. Згідно із частиною 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

5.8. При цьому приписи Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", крім визнання та підтвердження державою таких прав, також спрямовані на їх захист.

5.9. Так, частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" установлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

5.10. За змістом частини 2 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

5.11. Колегія суддів зазначає, що, за загальним правилом, захист порушених прав особи здійснюється в судовому порядку. Крім судового розгляду справи, оскарження рішення, дії або бездіяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав до Міністерства юстиції України є додатковим механізмом захисту речових прав на нерухоме майно. Таке оскарження може бути оперативним механізмом захисту державою порушених помилковими діями та рішеннями державного реєстратора прав, однак не може підміняти собою судовий розгляд.

5.12. Водночас Міністерство юстиції України в межах своїх повноважень здійснює контроль у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно; оцінює помилковість дій та рішень державного реєстратора, однак не досліджує помилок або протиправних дій скаржника, інших аспектів захисту прав на нерухоме майно. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22.

5.13. Отже, Міністерство юстиції України оцінює законність проведеної державним реєстратором адміністративної процедури, а не вирішує по суті спір. При розгляді скарги на рішення державного реєстратора Міністерство юстиції України не вправі вирішувати спір між сторонами, зокрема, робити висновки про права сторін на майно. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22.

5.14. Натомість вирішення спору про право (і забезпечення тим самим юридичної визначеності у правовідносинах між сторонами такого спору) належить до компетенції суду. Розглядаючи спори, пов`язані з реєстрацією речових прав на нерухоме майно, в судовому порядку, держава захищає порушене право та забезпечує правову визначеність. Подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22, від 03.04.2024 у справі № 916/4093/21, від 24.04.2024 у справі № 752/30324/21.

5.15. У справі, яка розглядається, суди попередніх інстанцій, відмовляючи в задоволенні позову ТОВ "Комсервиспром 10", зазначили, що в цьому випадку визнання недійсним та скасування спірної частини наказу Міністерства юстиції України від 07.12.2020 № 4236/5 щодо задоволення вимог скарги ТОВ "Гіпек" та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2017 № 38329866, від 21.12.2017 № 338883986, не є належним способом захисту прав позивача, оскільки не призведе до реального відновлення стверджуваного ним права щодо права власності на зазначений об`єкт незавершеного будівництва.

5.16. Не погодившись із висновками судів попередніх інстанцій, ТОВ "Комсервиспром 10" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 у справі № 910/15712/23.

5.17. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, ТОВ "Комсервиспром 10" зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник, звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.18. Пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

5.19. Касаційна скарга з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 13.05.2025 у справі № 910/13544/22, відповідно до яких відсутність скасованого наказу Міністерства юстиції України унеможливлює повторний розгляд скарги.

5.20. Касаційна скарга з підстав, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що відсутній правовий висновок Верховного Суду про можливість оскарження в судовому порядку наказу Міністерства юстиції України від 07.12.2020 № 4236/5 особою, яка не володіє спірним майном, що було предметом реєстраційних дій, та не порушує питання його витребування з чужого незаконного володіння, як належний спосіб захисту прав та інтересів такої особи.

5.21. Оцінивши доводи касаційної скарги та проаналізувавши висновки Верховного Суду, на які посилається скаржник, колегія суддів зазначає, що повноваження органів влади є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін, а, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

5.22. За змістом статті 48 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених в частинах 1 та 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

5.23. При цьому Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц, від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17.

5.24. При цьому за принципом диспозитивності визначення відповідачів, предмета і підстав позову є правом позивача, а суд у господарському чи цивільному судочинстві не вправі з власної ініціативи залучати іншого відповідача / співвідповідача до участі у справі. Водночас установлення належності відповідачів є обов`язком суду, який той виконує під час розгляду справи, навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (ex officio), та має ґрунтуватися передусім на аналізі природи спірних правовідносин і позовних вимог.

Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор) та яка звернулася до суду з відповідним позовом, а відповідачем - особа, яка, за твердженням позивача, повинна виконати зобов`язання (боржник). 

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі № 907/825/22.

5.25. Визначення в позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) повинне відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 у справі № 686/20282/21.

5.26. Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріальних правовідносин, тобто особа, за рахунок якої можна задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 304/284/18 та від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20.

5.27. Задля остаточного вирішення спору і захисту порушеного права за результатами судового розгляду справи сторонами в судовому процесі мають бути саме сторони у спірних матеріальних правовідносинах, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Подібний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі № 907/825/22.

5.28. Колегія суддів зазначає, що в постанові від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновки щодо складу відповідачів у спорах про скасування наказу Міністерства юстиції України, якими скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що в такій категорії спорів належним відповідачем є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої було здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Участь Міністерства юстиції України та державного реєстратора як співвідповідачів (якщо позивач чи третя особа вважають їх винними у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. Велика Палата Верховного Суду також виснувала, що Міністерство юстиції України не може бути єдиним відповідачем у такому спорі незалежно від доводів та підстав позову, оскільки з ним у позивачів відсутній спір про речові права на предмет спору. Звернення з позовом до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові. 

5.29. Тому колегія суддів констатує, що оскільки у справі, яка розглядається, єдиним відповідачем є Міністерство юстиції України, тобто особа, яка не може бути єдиним відповідачем у спорі про скасування наказу Міністерства юстиції України незалежно від доводів та підстав позову, то це є самостійною підставою для відмови в позові ТОВ "Комсервиспром 10" про визнання протиправним і скасування наказу Міністерства юстиції України, позаяк у позивача немає спору про речові права з таким відповідачем.

5.30. З огляду на викладене суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відмову в задоволенні позову ТОВ "Комсервиспром 10" з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту, тому оскаржувані у справі № 910/15712/23 судові рішення слід змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови. 

5.31. Оскільки незалучення позивачем відповідно до статті 48 Господарського процесуального кодексу України належного співвідповідача, яким є особа, право на майно якої оспорюється, є самостійною підставою для відмови в позові про визнання протиправним і скасування наказу Міністерства юстиції України, наведене своєю чергою виключає необхідність надання Верховним Судом оцінки доводам скаржника, наведеним у касаційній скарзі, щодо неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постанові Верховного Суду від 13.05.2025 у справі № 910/13544/22, та щодо відсутності висновку Верховного Суду стосовно застосування норми права у подібних правовідносинах. 

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.03.2024 у справі № 904/192/22, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі № 907/825/22. 

5.32. З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржувані судові рішення - змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови, а в решті - залишити без змін. право на майно якої оспорюється

5.33. Інші доводи, викладені в касаційній скарзі, стосуються з`ясування обставин, уже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому суд касаційної інстанції не може взяти їх до уваги згідно з положеннями частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

5.34. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в позові ТОВ "Комсервиспром 10", але з інших підстав. Тому постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 у справі № 910/15712/23 слід змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

6.3. Згідно із частиною 1 статті 311 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

6.4. З урахуванням викладеного, оскільки оскаржувані судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм процесуального права, касаційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржувані судові рішення - змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови, а в решті - залишити без змін. 

7. Судові витрати

З огляду на висновок про зміну мотивувальних частин оскаржуваних судових рішень із залишенням без зміни їх резолютивних частин, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Комсервиспром 10" задовольнити частково. 

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 у справі № 910/15712/23 змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови. В решті постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2025 у справі № 910/15712/23 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак