17.08.2026 Справа № 756/6157/26

Справа № 756/6157/26
Провадження № 2/756/6321/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 серпня 2026 року         м. Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді Тихої О.О., за участю секретаря судового засідання Вангородської О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
У С Т А Н О В И В :
 
Позивач звернулася до Оболонського районного суду міста Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим провадженням № НОМЕР_4 у розмірі 187 895,47 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.11.2011 між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірвано, після чого дитина залишилася проживати разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.09.2014 і до досягнення дитиною повноліття. На виконання цього рішення відкрито виконавче провадження, у межах якого відповідач сплачував аліменти нерегулярно та не в повному розмірі, унаслідок чого утворилася заборгованість, розмір якої за період з травня 2020 року по січень 2026 року включно становить 189 059,97 грн., а станом на 31.03.2026 становить 186 210,61 грн., оскільки у лютому, березні 2026 року аліменти сплачені у повному обсязі. Розмір заборгованості, обчислений державним виконавцем, відповідач у судовому порядку не оскаржував. Оскільки заборгованість утворилася з вини відповідача, позивач нарахував неустойку (пеню) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.06.2020 по 10.04.2026, загальний розмір якої становить 187 895,47 грн. 
У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, за період з 01.06.2020 по 10.04.2026 у розмірі 187 895,47 грн., а також понесені витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 27.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 
У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування обставин, на які посилається позивач, суду не надав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Позивач та її представник у судове засідання подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти заочного розгляду справи. 
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. 
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом встановлено, що зазначені умови у справі наявні: відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав; позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала.
За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 11.11.2011 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області вчинено актовий запис № 612.
Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2018 у справі № 757/13179/17 шлюб між сторонами розірвано.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06.11.2014 у справі № 740/4275/14 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.09.2014 і до досягнення дитиною повноліття.
На виконання зазначеного рішення 19.11.2014 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області видано виконавчий лист № 740/4275/14 (Провадження № 2/740/1352/14), який пред`явлено до виконання до Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Постановою державного виконавця Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 20.11.2014 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4.
Відповідно до довідки начальника Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 02.04.2026 № 40729 заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 31.03.2026 становить 186 210,61 грн.
Розмір заборгованості обчислено державним виконавцем у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № НОМЕР_4, виконаному станом на 02.04.2026 (розрахунок сформовано 02.04.2026, виконавець - Лисенко О.С.), у якому наведено помісячні відомості про нарахування та сплату аліментів.
Як вбачається з цього розрахунку, відповідач сплачував аліменти частково, а саме: у серпні 2025 року - 4 929,38 грн, у вересні 2025 року - 954,08 грн, у лютому 2026 року - 6 303,39 грн, у березні 2026 року - 6 303,39 грн. За лютий та березень 2026 року аліменти сплачені у повному обсязі.
Розмір заборгованості зі сплати аліментів, обчислений державним виконавцем, відповідачем у судовому порядку не оскаржувався та не скасовувався. Доказів зворотного матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини; той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Абзацом 2 ч. 1 цієї статті передбачено, що у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання.
Згідно з ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до ч. 3 цієї статті неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2025 у справі № 361/10108/23 (провадження № 61-3975св25) зазначено, що «неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів».
У цій же постанові Верховний Суд, посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц, вказав, що «розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем».
Також у зазначеній постанові Верховний Суд, посилаючись на постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19, зазначив, що «у СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів», а також що «відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України».
У постанові Верховного Суду від 18.04.2025 у справі № 932/541/23 (провадження № 61-185св25) зазначено, що «потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць», а «формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розміру заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується».
У цій же постанові Верховний Суд вказав, що «алгоритм визначення розміру пені, який підлягає стягненню на користь одержувача аліментів, полягає в наступному: спочатку, з урахуванням максимальної межі, визначається пеня; після цього з`ясовується чи є підстави для її зменшення», та що «саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів як підстав для зменшення розміру пені. Такий матеріальний та/або сімейний стан платника аліментів має доводитися платником на момент коли відбулося прострочення чи повна несплата аліментів».
Судом встановлено, що обов`язок відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини встановлений рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06.11.2014, яке набрало законної сили та звернуте до примусового виконання. Наявність заборгованості зі сплати аліментів підтверджується довідкою від 02.04.2026 № 40729 та розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № НОМЕР_4, виконаним станом на 02.04.2026, які відповідачем не оскаржувалися. Отже, першу з умов для стягнення неустойки (пені) - існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду, - доведено.
Щодо вини відповідача суд виходить з того, що обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладено на платника аліментів. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, доказів на підтвердження того, що вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання аліментного зобов`язання, або що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, суду не надав. За таких обставин презумпція вини платника аліментів не спростована, а тому наявні підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України.
Перевіряючи наданий позивачем розрахунок неустойки (пені), суд встановив, що пеню нараховано за кожним простроченим місячним платежем окремо: сума несплачених за відповідний місяць аліментів помножена на кількість днів прострочення, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому аліменти мали бути сплачені, та на 1%. Часткові платежі, здійснені відповідачем у серпні та вересні 2025 року, враховані шляхом зменшення суми, на яку нараховується пеня за відповідні місяці. За лютий та березень 2026 року, за які аліменти сплачені у повному обсязі, пеня не нараховувалася. Такий порядок обчислення в цілому відповідає ч. 1 ст. 196 СК України та наведеним висновкам Верховного Суду.
Розмір пені за кожним місячним платежем не перевищує розміру заборгованості зі сплати аліментів за відповідний місяць, а тому межі, встановленої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, не порушено.
Разом з тим, суд не погоджується з розрахунком пені за травень 2020 року. За цей місяць позивач нарахував пеню на суму 36 337,56 грн, яка є сукупною заборгованістю зі сплати аліментів, що накопичилася станом на початок спірного періоду, а не розміром місячного платежу за травень 2020 року. 
Як вбачається з розрахунку заборгованості за виконавчим провадженням № НОМЕР_4, дохід відповідача за травень 2020 року становив 7 009,94 грн, а отже розмір аліментів за цей місяць, визначений у 1/6 частці всіх видів заробітку (доходу), становить 1 168,32 грн. Зазначена сума перевищує 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який станом на травень 2020 року становив 2 218 грн (30% - 665,40 грн), а тому аліменти за травень 2020 року підлягають визначенню саме у частці від доходу. З урахуванням обмеження, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, пеня за травень 2020 року становить 1 168,32 грн.
З урахуванням наведеного загальний розмір пені за період з 01.06.2020 по 10.04.2026 становить 152 726,23 грн (187 895,47 грн - 36 337,56 грн + 1 168,32 грн).
Доказів застосування до відповідача заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», матеріали справи не містять, у зв`язку з чим підстав для зменшення максимального розміру пені на розмір таких заходів немає.
Вирішуючи питання про наявність підстав для зменшення розміру неустойки відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, суд враховує, що обов`язок доведення матеріального та (або) сімейного стану, який може бути підставою для зменшення пені, покладено на платника аліментів, причому такий стан має доводитися станом на час, коли відбулося прострочення сплати аліментів. Відповідач з відповідним клопотанням до суду не звертався, доказів свого матеріального або сімейного стану не надав. За таких обставин підстав для зменшення розміру неустойки суд не вбачає.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню - у розмірі 152 726,23 грн. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Ціна позову становить 187 895,47 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1 878,95 грн.
Оскільки позов задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 1 527,26 грн (1 878,95 грн х 152 726,23 грн / 187 895,47 грн).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
 
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.06.2020 по 10.04.2026 у розмірі 152 726 (сто п`ятдесят дві тисячі сімсот двадцять шість) гривень 23 копійки. 
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 1 527 (одна тисяча п`ятсот двадцять сім) гривень 26 копійок. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи: 
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ). 
Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ). 

Суддя          О.О. Тиха