ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 607/6274/26 пров. № А/857/28257/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді – Димарчук Т.М.,
суддів – Москаля Р.М., Сала П.І.,
за участю секретаря судового засідання – Чорної І.Б.,
представника позивача - Лемеги С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 квітня 2026 року (суддя – Царук І.М., м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у березні 2026 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07.03.2026 серії ЕНА №6783657. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно з оскаржуваною постановою порушив вимоги пункту 8.7.3. е) Правил дорожнього руху, однак відповідачем не взято до уваги встановлення на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів стрілки зеленого кольору на табличці, яка дозволяє рух при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху. Крім того, під час винесення постанови від 07.03.2026 серії ЕНА №6783657 працівник поліції не надав ОСОБА_1 доказів порушення ним вимог 8.7.3. е) Правил дорожнього руху, а саме - відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, як того вимагають положення ст. 251 КУпАП. Вважає, що розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП відбувся без встановлення фактичних обставин даної справи.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.04.2026 позов задоволено.
Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог стосовно невідповідності зазначення часу правопорушення у п.5 оскаржуваної постанови тому часу, який зафіксований на відеозаписі, зазначає, що постанова складена в електронному варіанті та технічної можливості втручання у час її винесення у працівників поліції немає. Вказує, що вчинення правопорушення ОСОБА_1 підтверджене відеоматеріалами фіксації порушення, а саме на відеозаписі із відеореєстратора під назвою «07.03.2026» з 00:00:35 по 00:00:54 видно, як транспортний засіб проїхав перехрестя на заборонний червоний знак світлофора, чим порушив п.8.7.3 (е), що є грубим порушенням ПДР, так як це несе небезпеку не лише для водія транспортного засобу, а й для інших водіїв та учасників дорожнього руху.
Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Окрім того, подав клопотання про постановлення окремої ухвали за фактом грубого порушення законності службових зловживань з боку посадових осіб ГУНП в Тернопільській області (використання процедури порушення ПДР для примусової доставки особи до ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишення вантажного автомобіля в небезпеці, фальсифікація часу розгляду справи та умисне приховування матеріалів апеляційної скарги від сторони позивача).
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 07.03.2026 поліцейським відділу поліції №2 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Крамаром В.І. прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6783657 від 07.03.2026, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.
Згідно з вказаною постановою ОСОБА_1 ставиться у провину, те що він 07.03.2026 о 10 год. 55 хв. по вул. Джерельна в с. Гаї-Гречинські, керуючи автомобілем марки та моделі «ЗІЛ 131», номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив вимоги пункту 8.7.3. е) ПДР.
Вважаючи постанову протиправною, а свої права порушеними, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на вкрай неналежну якість наданого представником відповідача відеозапису (з відеореєтратора патрульного автомобіля), суд позбавлений можливості достовірно встановити марку, модель та державний номерний знак транспортного засобу, зафіксованого на ньому, а також ідентифікувати водія, який здійснив проїзд перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора. Більше того, при дослідженні вказаного відеозапису, на який представник відповідача посилається у відзиві як на доказ порушення позивачем вимог пункту 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху 07.03.2026 о 10 год. 55 хв. по вул. Джерельна в с. Гай-Гречинські, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд встановив істотну розбіжність у часі нібито вчинення останнім зазначеного правопорушення. Зокрема, на відеозаписі зафіксовано час вчинення правопорушення - 10 год. 35 хв., тоді як у постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6783657 від 07.03.2026 зазначено інший час - 10 год. 55 хв. Вказана невідповідність, на переконання суду першої інстанції є суттєвою та породжує обґрунтовані сумніви щодо факту вчинення позивачем 07.03.2026 о 10 год. 55 хв. по вул. Джерельна в с. Гай-Гречинські постановленого йому у провину адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції правомірними та обгрунтованими з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Виходячи із змісту пункту 1статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Як зазначено вище, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.
Положеннями статті 283 КУпАП закріплено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.
Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.
Відповідно до статті 14 Закону України “Про дорожній рух” (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України “Про дорожній рух”, встановлюється ПДР.
Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 8.7.3 е) Правил дорожнього руху сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена, зокрема за проїзд на заборонний сигнал світлофора.
У матеріалах справи міститься відеозапис з місця події.
Представником відповідача до відзиву на позов, прикріплено відеозапис з відеореєстратора патрульного автомобіля.
Однак, як правильно вказує суд першої інстанції, з огляду на вкрай неналежну якість зазначеного відеозапису, суд позбавлений можливості достовірно встановити марку, модель та державний номерний знак транспортного засобу, зафіксованого на ньому, а також ідентифікувати водія, який здійснив проїзд перехрестя.
Разом з тим, не спростована та обставина, що існує істотна розбіжність у часі вчинення правопорушення, яке інкримінуєтся позивачу та часом зазначеним в оскаржувані постанові. Зокрема, на відеозаписі зафіксовано час вчинення правопорушення - 10 год. 35 хв., тоді як у постанові про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6783657 від 07.03.2026 зазначено інший час - 10 год. 55 хв. Вказана невідповідність, на переконання апеляційного суду, є суттєвою та породжує обґрунтовані сумніви щодо факту вчинення позивачем 07.03.2026 о 10 год. 55 хв. по вул. Джерельна в с. Гай-Гречинські постановленого йому у провину адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Разом з тим, апелянт покликається на те, що постанова складена в електронному варіанті та технічної можливості втручання у час її винесення у працівників поліції немає. Однак судом першої інстанції встановлена невідповідність саме часу скоєння правопорушення, який зазначається у пункті 5 постанови, а невідповідність часу винесення постанови не була предметом дослідження. 
Апеляційний суд наголошує, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення.
Відсутність чітких, однозначних та верифікованих даних часу події не відповідає вимогам законодавства щодо змісту рішення у справі про адміністративне правопорушення, та унеможливлює достовірне встановлення часу правопорушення, як цього вимагають приписи статті 283 КУпАП.
Слід зазначити, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 року у справі № 263/15738/16-а.
Разом з тим, 26.04.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №338/855/17, вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Отже, працівниками поліції допущено порушення процесуального порядку складання постанови, а долучений до матеріалів справи відеозапис не підтверджує факту порушення ОСОБА_1 07.03.2026 о 10 год. 55 хв. по вул. Джерельна в с. Гай-Гречинські вимог пункту 8.7.3. е) Правил дорожнього руху, а відтак вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також не доводить обставин, на які посилається відповідач, у зв`язку з чим не може бути визнаний належним, допустимим та достатнім доказом у даній справі.
В суді першої інстанції позивач, обґрунтовуючи свою невинуватість у вчиненому правопорушенні, покликався на встановлення на перехресті автомобільної дороги державного значення Р-41 - об`їзд м. Тернополя та вул. Джерельна с. Гаї-Гречинські на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів стрілки зеленого кольору на табличці, яка відповідно до абз. 3 підпункту «е» пункту 8.7.3 ПДР, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух.
До матеріалів справи стороною позивача долучено Схему організації дорожнього руху на перехресті автомобільної дороги державного значення Р-41 - об`їзд м. Тернополя та вул. Джерельна с. Гаї-Гречинські,.
Колегією суддів ураховано, що відповідно до ст. 27 Закону України «Про дорожній рух» організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-комунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і нормативів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем за приписами відповідних підрозділів Національної поліції можуть бути внесені зміни та доповнення. Організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад, - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами; на залізничних переїздах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки на залізничному транспорті.
Зі змісту наявної схеми організації дорожнього руху вбачається, що зазначений документ, був погоджений Департаментом патрульної поліції ще 25.04.2025 (№7511), що підтверджує доводи представника позивача та водночас спростовує позицію відповідача щодо обставин, покладених в основу оскаржуваної постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, серії ЕНА №6783657 від 07.03.2026.
На вказаній схемі наявне розташування перед перехрестям автомобільної дороги державного значення Р-41 - об`їзд м. Тернополя та вул. Джерельна с. Гаї-Гречинські світлофору з вертикальним розміщенням сигналів із встановленням на рівні червоного сигналу цього світлофора стрілки зеленого кольору на табличці.
При цьому жодних відомостей про внесення до вказаної схеми організації дорожнього руху на перехресті автомобільної дороги державного значення Р-41 - об`їзд м. Тернополя та вул. Джерельна с. Гаї-Гречинські від 25.04.2025 за приписами відповідних підрозділів Національної поліції будь-яких змін чи доповнень представником відповідача ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надано.
Зважаючи на вищенаведене, на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд дійшов висновку, що винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є неправомірною та підлягає скасуванню.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Водночас суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання позивача про винесення окремої ухвали з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.02.2019 у справі № 800/500/16 аналізувала приписи статті 249 КАС України та виснувала, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду.
Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників. Вона може бути постановлена, лише якщо під час саме судового розгляду конкретної справи було встановлене відповідне правопорушення. Суд не здійснює юридичну кваліфікацію правопорушення.
З вищенаведеного слідує, що постановлення окремої ухвали є правом суду і така може бути постановлена, якщо саме під час розгляду конкретної справи суд виявить певні порушення закону. 
У клопотанні про винесення окремої ухвали апелянт посилається на обставини (використання процедури порушення ПДР для примусової доставки особи до ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишення вантажного автомобіля в небезпеці, фальсифікація часу розгляду справи), які не підтверджені належними та допустимими доказами, не мають значення для вирішення апеляційної скарги та потребують розслідування спеціально-уповноваженими правоохоронними органами.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 квітня 2026 року у справі №607/6274/26 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя	 	Т. М. Димарчук 	
судді	 	Р. М. Москаль 	
 	 	П. І. Сало  	
Повне судове рішення складено 08.07.26